MrsKorea & mily2 nélkül ez az epizód nem jöhetett volna létre.
~ 36. rész ~
Sürgős üzenetet hoztam Őfenségétől.
Orvost és gyógyszereket kért oda, ahol jelenleg tartózkodik.
Igenis, Uram.
- Uram, hát itt van! - Hol van Őfensége?
Odabenn van Song Yeonnal.
- Erre. Kérem, fáradjon be. - Igenis.
Hogy van Song Yeon? Javult valamit az állapota?
Még mindig nem tért magához!
Ne aggódj. Ő a legjobb orvos. Megtalálja a módját, hogyan gyógyítsa meg.
Hogy van?
A helyi orvosnak igaza volt, Fenség.
Annyira legyengült, hogy már a pulzusát is alig lehet kitapintani.
Akkor tényleg nem tehet érte semmit?
Kérem, bocsásson meg, Fenség. De az nehéz lesz.
Nehéz? Nem azért hívtam ide, hogy ezt kelljen hallanom!
Bármi történjék is, meg kell mentenie ezt a lányt! Megértette?
Igenis, Fenség.
Úgy tűnik, politikai zavargások rázták meg Csing kormányát.
A felfordulás az ottani Akadémiát is elérte, és kirúgták őt, Fenség.
Fenség, a Hercegnő odakinn vár.
- A Hercegnő? - Igen.
Fenség, miért csinálja ezt? Mi lesz, ha a Hercegnő megharagszik Fenségedre?
Maradj csendben. Neked ahhoz semmi közöd.
Fenség!
Kérem, fáradjon be.
Elmondtad a Hercegnek, hogy kényszerítettük a lányt arra, hogy elmenjen? Miért tetted?
Kérem, bocsásson meg, édesanyám.
Tudtam, hogy ez ronthat Fenséged és a Herceg kapcsolatán, de nem tehettem másként.
Képtelen voltam tovább titkolni a Herceg elől!
- Hercegnő! - Tudom.
Olyasvalamit tett, amire én magam képtelen voltam.
Csak akkor jöttem rá, miután elment,
hogy valójában én is ezt akartam.
Irigyeltem a helyét a Herceg szívében, de igyekeztem ezt nem kimutatni.
Gyűlöltem őt ezért.
De a lány ártatlan, és nem akarom, hogy szenvedjen.
És képtelen vagyok tovább nézni a Herceg szenvedését, édesanyám.
Édesanyám, kérem, engedje meg, hogy a Herceg találkozzon vele, amikor csak akar.
Azt nem tehetem.
- Édesanyám! - Én is sajnálom, ami vele történt.
Sajnálom, hogy rákényszerítettem ezt az utat.
De abban a pillanatban ez tűnt a legjobb megoldásnak.
Ha itt maradt volna, csak akadályt jelentett volna a Herceg életében.
- Édesanyám! - Talán jobb is, hogy eltűnt.
Nem változtatom meg a véleményemet, akkor se, ha engem hibáztat majd érte a Herceg.
Nem engedem meg a lánynak, hogy a Herceg körül lófráljon.
Csak abban reménykedem, hogy valahol életben van,
... és hogy boldog életet él.
Song Yeon!
Kérlek, nyisd ki a szemed.
Kérlek...
A Király megkegyelmezett nekem.
Megkegyelmezett?
Biztos benne, hogy nem szökött meg?
Hogyan? Megszökni?
Felszegett fejjel hagytam el a börtönömet!
Ön végzetesen alábecsült engem!
Tényleg azt hiszi, hogy én, Kim Gui Jo megszöktem, mint tolvaj az éjszakában?
Hamarosan rájön, mi folyik itt. Hamarosan megtudja, mit tartogat ön számára a sors!
Szóval menjen, és közölje a Hercegnővel. Megfizetnek majd azért, amit tettek!
Megértette?
- Uram, én vagyok az. - Gyere be.
- Mit találtál? - Igaz a hír, hogy kegyelmet kapott.
Öt napja a Király parancsára Kim urat visszahívták a száműzetésből.
Micsoda?
Az lehetetlen! Miért kapott kegyelmet?
- Hogy lehetséges ez? - A parancs hiteles, Uram.
Ellenőriztem, nem hamisítvánnyal van-e dolgunk, de valódinak bizonyult.
Valóban Őfelsége jáde-pecsétje áll rajta.
A következő egy levél a Japán Kereskedelmi Testülettől.
Virágzik a csempészet, amiért meg van szabva a kikötőbe érkező hajók száma.
Azt kérik, hogy növeljük a kifutó hajók számát.
Milyen különös.
Hát nem emeltük a hajók számát az előző kérelmük után?
És már megint emelést akarnak?
Felség, erről nem szerepelnek adatok.
Az lehetetlen. A hajók számát tízre emelte a rendelet mindössze egy hónapja.
Biztos vagyok benne, hogy...
Felség...
Menjen, és ellenőrizze a Pénzügyminisztérium Birodalmi Rendeleteit.
Ott nyoma kell, hogy legyen ennek.
Igenis, Felség.
Miért nem emlékszek egy ilyen egyszerű dologra?
Az esti ülésen a miniszterek is részt vesznek. Hong nyomozó intézkedik a házasságon kívül
született nemesifjak ügyében, akiket a Hadügymminisztériumba ajánlanánk be.
Rendben, megértettem.
Fenség, mi legyen a holnapi üléssel?
Tegyük át egy későbbi időpontra.
De mondd meg Hong parancsnoknak, hogy egyeztessen a Pénzügyminiszter hivatalnokaival.
Maradni szeretnék, míg Song Yeon fel nem ébred.
Hogy térhetnék vissza a palotába, mikor ő ilyen állapotban van?
Fenség...
Te is jól tudod, hogy a rangom miatt
korábban sose lehettem mellette, ha bajban volt.
Mindig magára kellett hagynom őt, hogy visszatérjek a palotába.
Most azonban másként lesz.
Miattam kellett szenvednie. Nem hagyhatom magára őt.
Uram, hadd csináljam én.
Visszatérsz a palotába? Song Yeon még mindig válságos állapotban van.
Miért nem maradsz te is mellette?
Nem lehet. Királyi Testőr vagyok, vissza kell térnem a palotába.
És úgyis meggyógyul majd, Uram.
Hiszen Őfensége mellette marad.
Hamarosan magához tér majd.
Hogy érted ezt?
Tudom, hogy volt képes Song Yeon egy ilyen hosszú útra.
A Herceg miatt tette.
Őfenségére gondolt, és ez erőt adott neki a hosszú és gyötrelmes útra.
Szóval ha tudja, hogy a Herceg ott ül mellette,
álljon akár az alvilág kapujánál is, vissza fog fordulni.
És te ezt nem ellenzed?
- Micsodát? - Ismerem az érzéseidet.
Már akkor is ő volt az egyetlen számodra, amikor még gyerekek voltatok.
Na de uram...! Úgy néztem rá, mint egy barátra, mintha a húgom lett volna.
Boldog vagyok, hogy így alakultak a dolgok.
Már azzal is elégedett vagyok, hogy a barátja lehetek.
Dae Su...
Szóval csak azt kívánom, hogy a Herceg végre rájöjjön, hogyan is érez Song Yeon valójában.
Bár Song Yeon számára semmi sem változna...
Én akkor is azt kívánom, hogy a Herceg felismerje Song Yeon érzéseit.
Merre indulsz?
Fenség...
Song Yeon!
Song Yeon! Hallod a hangomat? Song Yeon! Magadnál vagy?
Valaki! Gyorsan! Jöjjenek be! Hallanak engem?
Van odakinn valaki?
- Parancsoljon, Fenség. - Menjen, és hozza ide az orvost. Gyorsan!
Fenség...
Song Yeon!
Fenség...
Én vagyok az, Song Yeon.
Megismersz?
Fenség...
Igen, én vagyok az.
Én vagyok az, Song Yeon.
Igen...
Fenség, én vagyok az, Yi udvarhölgy.
- Van valami hír a Keleti Palotából? - Igen, Fenség.
Híreket hoztam, bár a Herceg nem tartózkodik a Keleti Palotában.
Nem tartózkodik a Palotában? Akkor hol van?
Nos... Attól tartok, valami történt, Fenség..
Kora délután ment el, és még nem tért vissza.
Ráadásul az udvari orvost is a palotán kívülre kérette, de senki sem tudja, miért.
Az orvost a palotán kívülre kérette? Miket beszélsz?
Kérem, bocsásson meg, Fenség.
Bár magához tért, a pulzusa, a vérnyomása és az életjelei még mindig nagyon gyengék.
Főzetekre lesz szükség, hogy visszanyerje az erejét.
- Jól van. Most visszatérhet a palotába. - Igenis, Fenség.
Mit csinálsz? Feküdj vissza!
- Nem, jól vagyok, Fenség. - Song Yeon!
Fenség... Mit keres ön itt?
Hát csak ennyit tudsz mondani?
Tudod te, mennyi ideig voltál eszméletlen? Tisztában vagy vele, mennyire aggódtam érted?
- Fenség... - Hogy voltál képes ekkora őrültségre?
Nem kellett volna engedelmeskedned! Szólnod kellett volna nekem!
Fenség...
Tudok mindent. Hogy miért mentél Csingbe. Miért nem mondtad el a valódi okát?
Azt hiszed, ezzel rajtam segítettél?
Tényleg azt hitted, hogy ha elhagysz, akkor az lesz majd a legjobb számomra?
Fenség...
Hogy juthatott eszedbe ilyesmi?
Elhagytál engem,
és azt képzelted, hogy nélküled majd jól érzem magam?
Azt hitted, nem lesz semmi bajom?
Fenség...
Fenség!
Fenség, miért tért vissza ilyen későn? Az édesanyja odabenn várja.
Kérlek, foglalj helyet.
Megkérdezhetem, honnan jöttél éppen?
Hallottam, hogy az udvari orvost a palotán kívülre kéretted.
Fiam...!
Megtaláltam Song Yeont, édesanyám.
Azért hívtam magamhoz a királyi orvost...
... hogy megmentsem az életét.
- Miért tetted ezt? - Fiam...
Ő csak egy szerencsétlen lány, semmi rosszat nem tett! Hogy lehettél ilyen kegyetlen?
Miféle akadályt jelenthetne ő az életemben?
Azt mondod, semmi rosszat nem tett?
Ez nem igaz, fiam.
Nézd csak meg, mi történt ma.
Félredobtad minden kötelezettségedet, és elhagytad a palotát, hogy vele lehess.
Még mindig azt mondod, hogy nem jelent akadályt? Nem kellett volna tennem semmit,
csak néznem, mi zajlik a szemem előtt?
- Édesanyám! - Mit szólnának a miniszterek, ha megtudnák?
Még egy fegyvert adnál a kezükbe, hogy tovább támadhassanak téged!
Hát már elfelejtetted, mi történt az apáddal?
Azt akarod, hogy ne tegyek semmit?
Beszélj hát őszintén.
Azt mondod, félreértettem azokat az érzéseket, amiket e lány iránt táplálsz?
Nem, édesanyám.
Nem értetted félre őket.
De édesanyám, én magam sem értettem meg őket egészen mostanáig.
Eddig csakis barátként tekintettem rá.
De miután elment, rájöttem, hogy sokkal mélyebb érzések fűznek hozzá.
Ahogy mondtad, gyöngéd érzéseket tápláltam iránta.
Kérlek, engedd meg, hogy találkozzak vele, úgy, ahogy eddig.
- Fiam... - Édesanyám, mindenben engedelmeskedni fogok.
Nem fogok megfeledkezni a kötelességeimről sem.
Ha ezt megengeded, mélyen eltemetek magamban mindenféle érzést.
Szóval kérlek, engedd meg, hogy találkozzak vele, úgy, mint eddig.
Menjünk vissza. Udvariatlan voltam, és kihallgattam a beszélgetésüket.
Fenség!
Nem, mintha nem tudtam volna.
Amikor megláttam a Herceget azzal a lánnyal...
Tudtam, hogy a Herceg szerelemmel szereti őt.
Fenség...
Hogy juthatott eszedbe ilyesmi?
El elhagytál engem,
és azt képzelted, hogy nélküled majd jól érzem magam?
- Őfensége odabenn van? - Igen.
Hol voltál?
Hiszen tudod, mennyire várom a Miniszterről szóló híreket!
Miért nem küldtél nekem semmilyen jelentést?
Kérem, bocsásson meg, édesanyám.
De jelenleg nem a Miniszter miatt kellene aggódnunk.
- Ezt meg hogy érted? - Múlt éjjel Kim Gui Joo úrral találkoztam.
Hogyan?
Őfelsége megkegyelmezett neki, és visszatért a száműzetésből, édesanyám!
Hogy érted azt, hogy Kim Gui Joo kegyelmet kapott?
Hogy történhetett ilyesmi?
Én se akartam elhinni, de ez az igazság.
Őfelsége visszahívta őt a palotába.
Kim Gui Joo kiszabadult...?
Ez akkor azt jelenti, hogy édesapám megbocsátott a Királynénak?
Ennek semmi értelme! Ez lehetetlen!
Őfelsége nem kegyelmezne meg nekik ilyen könnyen!
Ha ez nem így lenne, miért hívta volna vissza őt?
De senki sem tudja, miért kérette őt ide.
Azt beszélik, Őfelsége titokban hívta őt vissza.
Múlt éjjel úgy beszélt velem, hogy azt nem tudom nem komolyan venni, édesanyám.
A Királyné tervez valamit.
Nem tudom, mit, de Kim úr azt mondta, megfizetünk az ellene elkövetett bűneinkért.
- Komolyan? Ez igaz? - Igen, Felség.
A demenciában szenvedő betegek idővel közelebb kerülnek azokhoz, akik fontosak számukra.
Úgy hiszem, ezért lehetett, hogy a Király Felséged iránt kezdett érdeklődni.
Szóval azt mondja, ha az állapota súlyosbodik, jobban fog szeretni és jobban bízik majd bennem?
Igen, Felség. A gyakorlatban ezt tapasztaltam.
Rendben. Ha további kérdéseim lennének, újra hívni fogom. Most elmehet.
De megismétlem, ha erről bárkinek beszélni mer, azért az életével fizet.
Nem beszélhet erről senkinek. Megértette?
Igen, Felség!
- Ezek a beadványok a Hercegnek érkeztek? - Igen, így van.
Milyen furcsa. Szinte biztos voltam benne, hogy több kérvény lesz majd.
- De ennek az ellenkezőjét látom. - Több kérvény?
Néhány napja láttam, hogy a Királyi Főtitkár belépett Őfelsége lakosztályába.
Ha nem tévedek, Birodalmi Rendeletet diktálhatott neki.
Az meg hogy lehet? Ha így történt volna, akkor annak nyoma lenne.
Jó napot, Főtitkár uram.
- Ön Hong nyomozóparancsnok, igaz? - Igen.
- Volna egy kérdésem. - Mi volna az?
Nem hozott Őfelsége néhány napja egy Birodalmi Rendeletet?
- Néhány napja? - Igen. Diktált önnek Birodalmi Rendeletet?
Nem tudom, miről beszél. Az utóbbi időben nem is jártam a Királyi Palotában.
- Valóban? - Most épp indulnék.
Rendben, később találkozunk.
A Királyné tervez valamit.
Nem tudom, mit, de Kim úr azt mondta, megfizetünk az ellene elkövetett bűneinkért.
- Kwak udvarhölgy, odakinn vagy? - Igen, Fenség.
- Fel akarom keresni a Királynét. - Értem, Fenség.
A Királynéhez jöttem. Odabenn van?
- Igen. - Akkor mondja meg neki, hogy látni szeretném.
Mire vár? Menjen, és szóljon neki!
Kérem, bocsásson meg, Fenség, de a Király épp odabenn van nála.
Hogyan? Édesapám?
Igen, Fenség.
- Felség, Kang udvarhölgy vagyok. - Gyere be.
- Valóban? - Mi a baj?
Felség, Hwa Wan hercegnő odakinn vár.
A Hercegnő?
Miért nem hívjuk be őt is, hogy élvezzük a társaságát, ha már Felséged is itt van?
- Rendben, tegyünk így. - Kísérd be a Hercegnőt.
Igenis, Felség.
- Édesapám! - Ó, légy üdvözölve.
Köszöntelek, Hercegnő. Rég találkoztunk.
Most megyek, Királyném.
Értem, Felség.
Mi történt, Felség?
Úgy hiszem, megértetted az üzenetemet, ha már itt vagy.
Felség...
Láttad Őfelségét, szóval nem is szükséges tovább magyarázkodnom.
Ha megértetted a helyzeted, akkor tudnod is kell, miként viselkedj.
Térj vissza a lakosztályodba, és várj csendben, amíg nem küldetek érted.
Botor dolog lenne ide-oda szaladgálnod, és mindenféle kérdéseket feltenned.
Ha ez mégis megtörténne, bűneidnek lajstroma már túlságosan hosszú lesz.
Édesanyám, azt hallottam, a Királynéhez ment.
Édesanyám.
Nála volt az apám.
Tessék?
Ott volt a Királynéval!
Ez az, amit tervezgetett. Édesapám volt az.
Mindennek vége. Végünk van.
Hé, hát még mindig itt vagytok?
Csak egy kicsit. Még hoznom kell egy kevéske papírt Song Yeonnak.
Miért festitek ki magatokat? A beteg barátunkhoz megyünk látogatóba, és nem valami mulatságra!
- Ez azt jelenti, hogy Song Yeon jól van? - Ezért szeretné Yi festő, hogy meglátogassuk őt.
- Pakoljunk! - Rendben.
Uram! Nem látta véletlenül Yi urat?
Park igazgató úr látni akarta, biztos nemsokára itt lesz.
- Hová mentek így, együtt? - Meglátogatjuk Song Yeont. Várjunk csak!
- Nem szeretne velünk jönni? - Én? Nos, nem tudom...
Meg kell látogatnom a bátyámat Eunwongolban.
Eunwongolban? Hiszen Song Yeon is ott lakik.
- Tényleg? - Igen, így ön is benézhet hozzá.
Jöjjön, és nézze meg, hogy van.
Nos, mivel ott lakik a közelben, azt hiszem, veletek tartok.
Jöjjön velünk!
- Ha hazamehetett, akkor már biztos jobban van. - Igen, Uram.
Micsoda lenyűgöző lány! Hogy volt képes egyedül erre a hosszú útra?
Nagy szerencséje volt. Mondd meg neki, hogy vigyázzon magára.
De Uram... Amikor Csingbe indult, Song Yeon kilépett az Akadémiáról.
- Igen, így volt. - Van mód arra, hogy visszavegyük?
Park igazgató úr tényleg ezt mondta?
Igen, azt mondta, bármikor visszajöhetsz. Kang tisztviselő is ott volt.
Nem ellenkezett.
- Továbbra is részt vehetek a festőképzésen? - Hát persze.
Szóval gyógyulj meg hamar!
Hé, hát nekünk már nem is örülsz? Csak amiatt örülsz, hogy visszajöhetsz az Akadémiára.
Ha visszatérhetek az Akadémiára, akkor mindenkivel újra találkozhatok majd!
Felejtsd el, nem hiszünk neked!
- Song Yeon, tudod te, hogy aggódtam érted? - Mi Soo...
Mindannyian annyira hiányoztatok nekem.
Egyébként Tak festő úr, ugye nem felejtette el az ígéretét?
A micsodát?
Megígérte, hogy nem hagyja többé, hogy a többi festő gonoszkodjon velem.
Ezt ígértem volna?
Ezért mostantól akárhova is megy az Akadémián, én mindenhová követni fogom.
Tényleg ezt mondta, Uram?
Én is ott voltam!
De miután elment, rájöttem, hogy sokkal mélyebb érzések fűznek hozzá.
Ahogy mondtad, gyöngéd érzéseket tápláltam iránta.
Fenség, a Herceg látni kívánja.
Minek köszönhetem a látogatását egy ilyen kései órában, Fenség?
Azt hallottam, mostanában alig lépsz ki a palotádból.
Aggódtam, hogy esetleg megbetegedtél.
Nem, jól vagyok, Fenség. Kérem, ne aggódjon miattam.
De köszönöm a kedvességét, amiért gondolt rám, Fenség.
Hercegnőm, az az ügy Song Yeonnal nem a te hibád.
Igazából én vagyok a bűnös, amiért úgy érezted, vallanod kell.
Fenség...
Tudom, hogy ez az ügy Song Yeonnal nem volt egyszerű számodra.
De rájöttem, hogy csak magamra gondoltam, és egyáltalán nem törődtem a te érzéseiddel.
Nagyon sajnálom.
Az én hibám, amiért nem értettem meg, hogyan is érez valójában.
Én voltam az, aki elrejtette Fenséged elől az igazságot, és aggodalmat okozott.
Hogy lehet ilyen könyörületes velem?
- Hercegnőm... - Fenséged a nemzet trónörököse.
Miért kér bocsánatot egy ilyen kis semmiség miatt?
Miért akarja, hogy még jobban szégyelljem magam?
Üdvözlöm, Hong parancsnok.
Uram, lassan már azt is elfelejtem, hogy néz ki. Miért nem járt nálunk mostanában?
Nagyon sok dolgom volt.
- Ma éjjel én szolgálok fel önnek. - Nem, én leszek a szolgálója.
Nem, én fogok!
Sajnálom, de ma éjjel senki sem szolgálhat ki minket.
Hogyan?
- Megérkezett már? - Igen, Uram. Odabenn van.
Hát itt van.
Miért akart látni engem?
Ön makacsabb, mint hittem.
Hogyan?
Figyelmeztettem önöket.
Már mondtam, hogy az volt Őfensége utolsó ajánlata önöknek.
Szóval miért próbál megint játszadozni velünk?
Hogy érti ezt?
Játszadozni? Én?
Fogalmam sincs, miről beszél.
Néhány napja láttam, hogy a Királyi Főtitkár bement Őfelsége lakosztályába.
Egy olyan késői órában ez csak egyvalamit jelenthetett.
Azt, hogy Őfelsége sürgős parancsot diktált.
Vagy tévednék?
De erről nincs semmilyen feljegyzés, és a Főtitkár is tagadja, hogy nála járt volna.
Hát még mindig ártatlanságot akar színlelni?
Nem, most már értem. De azt hiszem, ezúttal téved.
Sajnos ez nem az én művem.
Talán nehezen hiszi majd el, de én vagyok az, aki emiatt szenved.
Olyan, mintha levegőt se tudnék venni emiatt.
Miket beszél?
Kíváncsi arra, mi állt abban a Birodalmi Rendeletben?
Akkor elmondom. Idővel úgyis rájött volna.
Mi majd hátulról megyünk be.
Bocsásson meg. Azok az emberek, akik az imént...
Uram!
- Tényleg Kim Gui Joo volt az? - Igen, a saját szememmel láttam!
Hogy lehetséges ez, uram? Hogy térhet vissza a fővárosba egy száműzött bűnöző?
Mit mondtál? A Főtitkár helyettese visszatért?
A Királyi Testőröket küldtem szét, hogy erősítsék meg a hírt.
Kim Gui Joo úr visszatért a fővárosba!
Hogy lehetséges ez? Megszökött a száműzetésből?
Nem, Fenség.
Birodalmi Rendelet hívta őt vissza.
Hogyan?
Kim urat Őfelsége parancsára hívták vissza a palotába!
Hát mind itt vannak. Mi folyik itt?
Hogy szabadulhatott ki Kim Gui Joo a száműzetésből?
Mit mondott? Kim úr kegyelmet kapott?
Igen, nem tudta? Úgy érti, nem is tudott róla?
Ez...!
Rég találkoztunk.
Korábban kellett volna meglátogatnom, de most itt vagyok.
Hogy van, Munkaügyi Miniszter uram?
Birodalmi Rendelet hívta őt vissza.
Kim urat Őfelsége parancsára hívták vissza a palotába!
Őfelségéhez jöttem. Jelentsen be.
Igenis, Fenség.
Kerülj beljebb. Már épp hívni akartalak, hogy megvitassunk valamit.
A Japán Kereskedelmi Szövetség beadányban fordult hozzánk.
Azt kérik, hogy emeljük meg a hajók számát a mostani hatról, hogy leküzdjük a csempészetet.
Miként vélekedsz erről?
Miért nem válaszolsz?
- Felség... - Mi a baj?
Miért... miért hozott Birodalmi Rendeletet?
- Birodalmi Rendeletet? - Kim Gui Joo árulás vádjában bűnös.
Miért kegyelmezett meg neki és engedte szabadon?
Megkegyelmezni? Miről beszélsz?
- Felség... - Válaszolj! Kérdeztem valamit!
Hogy érted azt, hogy megkegyelmeztem Kim Guo Joónak?
Miről beszélt a Herceg?
Magamhoz rendeltem a Királyi Főtitkárt, hogy felmentsem Kim Gui Joót a vád alól?
- Felség! - Menj, és hozd elém a Főtitkárt!
Igenis, Felség!
Fenség!
Azt hallottam, a Keleti Palotában járt. Találkozott Őfelségével?
Fogalma se volt róla, miről beszélek.
Nem értem ezt az egészet.
Őfelsége azt mondta, semmit sem tudott a Birodalmi Rendeletről, vagy a kegyelemről.
Nem értem. Miért tartaná ezt titokban Fenséged elől?
Mik a szándékai?
Maga bolond! Hogy mer megsérteni?
- Mikor hívtam én magamhoz emiatt? - Felség!
Beszéljen! Mondja meg, kivel tervelte ezt ki! Ki mert Birodalmi Rendeletet készíttetni?
Kérem, hallgasson meg, Felség! Szó sincs ilyesmiről!
Ez Felséged Birodalmi Rendelete!
Hogyan?
Kérdezze meg a Főeunuch urat, ha bennem nem bízik! Ő majd tanusítja!
Itt volt velünk azon az éjszakán!
Ez igaz?
- Felség! - Igazat beszél a Főtitkár?
Kérem, bocsásson meg... De ez az igazság, Felség.
Azon az éjszakán odehívatta a Főtitkár urat,
és Birodalmi Rendeletet diktált neki, Felség!
Kérem, bocsásson meg, Felség!
Felség!
Képzelem, milyen rémült arcot vágtak, pedig még csak ott se voltam.
- Igen, biztos nem hittek a szemüknek! - Igen, így volt, Felség.
Még az az arrogáns Jung titkár is csak úgy reszketett félelmében, amikor meglátott.
A többieket már nem is szükséges megemlítenem.
De valamire kíváncsi lennék, Felség.
- Mi volna az? - Felséged parancsára jöttem a palotába.
De rendben van ez így? Mi lesz, ha Őfelsége rájön?
A Király már tud az érkezésedről.
- Hogyan? - Örökre úgysem tarthatnánk titokban.
De ha ez megtörténik, mindennek vége.
Ha Őfelsége úgy szerezne tudomást erről, hogy józan, mindent visszacsinálna majd.
Ez nem fog megtörténni.
Komolyan azt hiszed, hogy hagynám, hogy ez megtörténjen?
Még ha tiszta állapotában értesül is róla, Őfelsége nem fogja megmásítani a döntését.
És én se élek tovább bezárva ebbe a szerény palotába.
De hogyan...?
Hamarosan mindent megtudsz majd.
Bocsásson meg, Felség, de nem tartották meg azt az ülést már tegnap?
Így igaz. Mostanában eléggé feledékeny vagyok.
Felség, erről nem szerepelnek adatok.
Az lehetetlen. A hajók számát tízre emelte a rendelet mindössze egy hónapja.
Biztos vagyok benne, hogy...
Felség...
Ez Felséged Birodalmi Rendelete!
Főeunuch uram, odakinn vagy?
- Igen, Felség. - Menj, és hozd ide a Királyi Orvost.
Igenis, Felség.
Nos, mi a bajom?
Azt hittem, csupán az idős korom miatt vagyok ilyen feledékeny.
De azt hiszem, túlságosan eluralkodott rajtam ahhoz, hogy a korom számlájára lehessen írni.
Már a saját tetteimre sem emlékszem. Milyen az egészségi állapotom?
Kitapintotta a pulzusomat, szóval most már tudnia kell.
Beszéljen hát. Milyen betegségben szenvedek?
Felség!
Miért hallgat?
Kérem, bocsásson meg, Felség, de... Nem lehetek biztos benne, de...
Demencia az, ugye?
Beszéljen. Demencia alakult ki nálam?
F-Felség!
Most elmehet, Doktor úr.
Királyné!
Azt mondtam, távozzon!
Mit jelentsen ez az egész? Megmondtam neked, hogy ne merj még egyszer megjelenni előttem!
Valamit sürgősen el kell mondanom önnek, Felség!
- Szóval kérem... - Nem vagyok rá kíváncsi! Takarodj!
- Felség! - Tényleg azt akarod, hogy kidobassalak innen?
Én... majd én megadom a választ önnek!
Majd én megmondom, mi volt az, amit az orvos nem mert elárulni, Felség!
Még mindig ki akar rúgni innen, Felség?
Azért jöttem, hogy jó éjszakát kívánjak Őfelségének.
Kérem, bocsásson meg, Fenség, de Őfelsége a dolgozószobájában van.
Valóban?
Úgy hallottam, Őfelsége itt tartózkodik. Odabenn van?
Igen, Fenség, de...
Őfelsége odabenn van.
Felség!
Rég találkoztunk, Hercegem.
Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Időzítés: MrsKorea Javította: Brigi
A fordítás az angol verzió alapján készült. Segíts az ötleteiddel, javaslataiddal jobbá tenni!
Ez egy ingyenes fansub, rajongóktól rajongóknak. Kereskedelmi forgalmazása TILOS!
This is a FREE fansub. NOT for SALE!!! Get it for FREE @ d-addicts.com