- Ezzel a lánnyal akarok benevezni a versenyre! - Te nem lennél kíváncsi egy profi tanácsára?
Ezek a főszereplő karaktervázlatai, és pózai. Már az elegendő volna, ha vetne rá egy pillantást.
Amano Ai...
- Kérlek, ismételjük ezt meg máskor is! - Hogyan?
Jól éreztem magam veled.
Mi lesz a zenével?
- Tényleg ezt akarod? - Képes leszel rá?
Úgy tűnik, Kaoru tud majd zenét készíteni nektek.
Elmehetnék vele valamikor egy randevúra?
- De... nos... - Legyen így!
Mi?
Nem vagy te egy kicsit meleg?
- Akarjátok a zenémet, ugye? - Segíts, Sho!
Ai...!
Sho...!
Halló! Bácsikám? Airól van szó! Ai...!
Vajon ez a régi videomagnó tényleg bírni fogja?
Gyerünk! Léci, működj!
Tényleg úgy néz ki, hogy történt valami. A lejátszó állítólag teljesen felforrósodott.
Értem...
~ Ai, a videolány 2018 - 7. rész ~
[Mi lenne, ha együtt vágnánk meg az anyagot?]
[Kaoru zenéje zseniális!]
[Egyelőre megpróbáltam mindent összeállítani.]
[Az ellenőrzést rád bíznám.]
[Ha van bármi mondanivalód róla, ne tartsd vissza!]
[A befejező jelenetben remek a karakter arckifejezése.]
[Némileg átidőzítettem a klipet.]
[Jól vagy?]
[Küldtem neked egy csomó üzenetet.]
[Elkészült.]
[Akkor ezt beküldöm a versenyre.]
Ai egy hete tűnt el.
Senkinek sem beszéltem róla, mi történt.
- Elment a bácsikádhoz? - Úgy tűnik, hazament. Nem igaz?
- Aha... - De miért?
Nos... az animációnk elkészült.
És hát nem szabad állandóan elmászkálnia otthonról.
De szerettük volna megünnepelni vele, hogy elkészültünk.
Akkor Ai már nincs is a városban?
Azt hiszem, nincs...
Ez még nem ok arra, hogy így elhagyd magad.
Nos, a mosás és a főzés eddig rám maradt.
Aggódtunk, mert nem válaszoltál semmit.
Sajnálom. Jól vagyok.
Ne haragudjatok!
Azt hittem, itthon sírdogálsz egymagadban, hiszen most már egyedül vagy.
Miért?
Eleve azért költöztem ide, hogy egyedül lehessek.
Igaz...
Jól van. Akkor együnk!
Nos... Ha tudok valamiben segíteni, csak szólj!
Hiszen nem lehet könnyű egyedül lakni.
Rendben. Köszönöm.
[Középiskolai Animációs Verseny]
[A pályázók listája] [Hoyu Intézet - „Grimm”] [Otokinoe Akadémia - „echo”] [Kumamoto Középiskola - „jövő”] [Kanakawa Középiskola - „Tokiói élet”] [Shingo Műszaki Középiskola - „emiri”] [Hase Középiskola - „Ez minden”]
[Otokinoe Akadémia - „echo”] (3 261 megtekintés)
[37 hozzászólás] [Ayumi - Úgy tűnik, valami vidám kerekedett ki belőle] [Nakanoya - Jobban érzem magam tőle] [kamo - Fantasztikus a karakter, amit terveztetek!] [Yamanashi - Úgy érzem, ezt bármikor meg tudnám nézni!]
Jól néz ki.
... a busza után. Milyen példát jelent ez a tanuló...?
- Miért jössz el ide minden egyes nap? - Az igazságért.
Megmondtam neked, hogy nem találkoztam vele, és nem is tudom, hol lehet.
Megkaptad a zenét, ezért hagyj végre békén!
Jött Rika is.
- Sajnálom, hogy feleslegesen jöttél... - Ugyan!
Hol van Moteuchi?
- Ma megint nem jött el. Nem igaz? - Aha...
De mikor utoljára találkoztunk vele, úgy tűnt, jól van.
Rendbe fog jönni, különösen akkor, ha a versenyen jó eredményt érünk el.
Nem igaz?
Jól van! Akkor belevágjunk?
- Nézzük meg, mi lett a végeredmény? - Ó, várj!
Ha már itt vagyunk, csináljuk úgy, hogy akár rögtön koccinthassunk is!
Rendben. Oké!
Szeretem kipróbálni az új dolgokat.
Parancsoljatok!
Ne haragudj, hogy ilyen váratlanul beállítottam...
- Gyere csak be! - Köszi.
Hallottad már, mi lett a végeredmény?
Nem sikerült, ugye?
Azon tűnődtem, hallottál már-e róla...
Mert talán nem tudtad ellenőrizni...
Sajnálom, nem néztem meg.
Ha nem telefonált, akkor az azt jelenti, hogy nem sikerült.
Tomoaki már csak ilyen.
Értem...
Könnyen kiismerhető...
Sajnálom...
Mit?
Nem tudtam segíteni nektek.
- Inkább... - Pedig igenis segítettél.
Ha te nem lettél volna mellettünk, egyáltalán nem alakultak volna jól a dolgok.
Miért nem ünnepeljük meg a csalódottságunkat?
Majd én főzök valamit!
Szóval ez nyerte meg a nagydíjat...
Újszerű az ötlet, de...
Aha...
De a grafika gyenge minőségű.
Aha...
Nem túl elfogultak a kritikák?
Figyelj, beszéljünk valami másról!
Mivel a döntés már megszületett, nincs értelme tovább filóznunk rajta. Nem gondolod?
De...
Akkor...?
Hát, nos...
Mostantól mit fogunk csinálni?
Nos...
Hogy érted azt, hogy „mit fogunk csinálni”?
Volna kedved elmenni bowlingozni? Vagy pingpongozni? Vagy karaokézni?
Nanami...
Téged ez nem bosszant?
Bosszant, de...
Az eredmény attól még nem fog változni.
Mit szólnál a holnapi naphoz?
Menjünk el holnap moziba! Ez jól hangzik, nem?
Jól van...
- Jó étvágyat! - Neked is.
Ez finom!
Kicsit büszke vagyok a főztömre.
Értem...
Ez finomra sikerült.
Na, milyen?
Nos...
Hé, egyél lassabban!
Javíthatatlan vagy...
Hé! Hé! Hé!
Ez az! Ettől finomabb!
Komolyan?
Mi...?
Ó...
Ennyire ízetlen?
Jaj, dehogy...!
Csak tudod, Ai nagyon rosszul főz.
Ezért...
Szinte szokásommá vált, hiszen minden nap az ő főztjét kellett ennem.
Ez így nem jó...
Sokkal finomabb volt, míg nem öntöttem rá a szószt...
Nem bánnád, ha máskor is eljönnék hozzád főzni?
Nos, én...
Sajnálom, hogy zavartalak.
De én tényleg azt szeretném, ha jobban éreznéd magad!
[Sajnálom, de Shimizu úr váratlanul megkért, hogy találkozzak vele!]
[Menjünk moziba máskor!]
Nagyon sajnálom!
Mi...?
Jó reggelt!
A szüleim aggódnának, ha késő este mennék haza.
De ha reggel korábban jövök el, azt nem bánják.
Akkor én most megyek...
Biztos vagyok benne, hogy ha reggelire eszel valami finomat, akkor suliba is el tudsz majd menni.
Izé...
Mit szólnál hozzá, ha együtt ennénk meg?
Hiszen már úgyis itt vagy...
Ó, ez finom!
Megnézted? Hát nem zseniális? Nem érzed a benne rejlő lehetőségeket?
Szentül hiszem, hogy ez a tánc népszerű lesz!
Megőrültél?
Hiszen tudod, hogy én korábban táncoltam!
Aha. Mi lenne, ha kiegészítenénk némi animációval és egy kis énekléssel?
Igen, igen, igen! Úgy, mint egy montázst! Aha!
Azt hiszem, az beválna... Várj egy picit!
Visszahívlak!
Halló? Ott vagy?
Máris megyek!
Tudod, igazán elismerésre méltó a munkátok.
Hálásan köszönöm!
Csupán ez a világ nem érti meg.
De semmi baj.
Ha a mi cégünk rásegít egy kicsit,
olyan produkció születhet belőle, ami mindenkihez el tudna jutni.
Valójában jobb is, hogy nem ti nyertetek.
Szeretnéd, hogy mindenki megismerje a munkátokat, ugye?
Igen, így van. Hálásak lennénk érte.
Értem.
Mit szólnál ennyihez?
Nos... 50?
50 000.
~ kb. 120 000 Ft ~
Szeretném megvenni a munkátokat 50 000 jenért!
Értem...
- Nos, akkor gyorsan megkérdezem a többieket... - Nem! Most kell döntened!
- Akkor legalább hadd hívjam fel őket...! - Miben különböznek azok,
akik végül sikerrel járnak, és azok, akik elbuknak?
A sebességben! Hogy azonnal képesek megfelelő döntéseket hozni.
Már egy szempillantás is különbséget jelent.
Te melyik vagy?
Az, aki sikerrel jár, vagy az, aki elbukik?
Értem...
Helyes, helyes!
Akkor itt írd alá!
Köszönöm a türelmüket!
Parancsoljanak!
Mondja... cserébe nem dolgozhatnék önnek?
Szeretnék tanulni!
Ahelyett, hogy csak diákoknak szervezett versenyeken indulok,
szeretnék olyan képességekre szert tenni, amikkel sokkal magasabb szinten versenyezhetnénk!
Kérem, vegye fontolóra!
Akkor én most megyek.
Szeretnék fizetni!
820 jen lesz.
[Holnap óra után megbeszélésünk lesz!]
[Valamit el kell mondanom és meg kell beszélnem veletek!]
[Kíváncsi vagyok, mi lehet az! Már nagyon várom!]
Mint a karaoke?
- A karaoke jól hangzik. - Tényleg sokszor el szoktunk menni...
- Akár árengedményt is kérhetnénk, nem gondoljátok? - Ez igaz!
Nem akarod megenni, amit te magad főztél?
Pont annyi pénzt szereztem, mint amennyi a fődíj lett volna.
És így legalább némi elismerésben is részesültünk.
Nem gyanús ez egy kicsit?
- Mégis mi? - Nos, nézd...
Veszítettünk ezzel valamit?
A munkánkat, ami alulmaradt a versenyen, 50 000 jenért vették meg.
Ráadásul azt is mondta, hogy az egész világon be fogják majd mutatni.
Sokat nem értek belőle, de...
Úgy érzem, hogy a kemény munkával töltött időt egyszerűen pénzre váltottuk.
Szerintem ez sokkal jobb, mintha senki se vette volna meg.
Te mit gondolsz, Sho?
Hogy? Bocsi, miről?
Arról, hogy Shimizu úr megvette a munkánkat.
Ó, szerintem nagyszerű, hogy valaki értékeli a munkánkat.
Ugye? A karaktervázlataidat is igencsak szerette.
- Értem... - Figyeljetek!
Használjuk fel ezt a pénzt arra, hogy elkészítsük a folytatást!
Ragadjunk meg egy nagyobb lehetőséget!
Lehetőséget?
- Valamit, amin még előbbre juthatunk! - Mennyire előre?
A profik világába.
- Tomoaki! - Hiszen már felfigyeltek ránk!
Egyszerű középiskolásként ez lehetetlen volna.
- Ez valami hihetetlen! - Nekem elég annyi, hogy egyszerű középiskolás vagyok.
Hogy normálisan elmehetek egy randira valakivel, akit kedvelek.
De hiszen van kivel elmenned...
Együtt járunk, de ha ezt összekeverjük a munkával, az egyszerűen...
Egyáltalán nem keverjük össze!
Egyszer sem mentünk el sehova!
Értem... Sajnálom...
Nem baj, ha nem szeretnél részt venni a folytatásban.
Nem akarom, hogy kényszerként éld meg a dolgot.
Rendben...
Kicsit sajnálom...
Gondolkozzunk el a következő projektünkön!
El fog hagyni téged...
Mi?
Túl későn fogsz csak rájönni...
Sho!
Tomoaki nagyon sokáig olyan volt, aki csak egyvalamire tudott 100%-osan koncentrálni.
Ezért ezen nem fogsz tudni változtatni.
Nos, nem úgy mondom, mintha nem tehetnél semmit...
De ebben rejlenek a jó tulajdonágai is.
Ezt irigylem benne...
Tetszik, hogy ő is előre tekint.
Értem...
De...
Tomoaki annyira előre tekint, hogy a létezésem fel sem tűnik neki.
Ez nem igaz...
Nézd csak meg, ahogy Shimizu úrhoz viszonyul!
Tomoaki számára Shimizu úr sokkal fontosabb, mint én.
- Nem is... - Dehogynem.
Tudod... ha én és Shimizu úr ott állnánk ennek az útnak a végén...
Tomoaki csak Shimizu urat venné észre.
Észrevettem, hogy Tomoaki folyton Shimizu úr társaságát keresi, és végül közvetlenül mellé állt.
Nos...
Azért, mert Shimizu urat valami furcsa aura veszi körül.
Aura?
De te más vagy.
Hogy én?
Úgy érzem, te mindkettőnket egyaránt észrevennél.
Mert te mindig olyan figyelmes vagy mindenkivel.
Ez nem igaz...
Egyáltalán nem voltam figyelmes vele.
Oly közel volt hozzám...
Mégis közömbösséget színleltem...
[Üzenet Omiya Rikától]
Mi? Ai...?
Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Angol felirat: SkewedS Translations
http://yisanprojekt.hu/
Ez egy ingyenes fansub, rajongóktól rajongóknak. Kereskedelmi forgalomba NEM hozható!
This is a FREE fansub. NOT for SALE!!! Get it for FREE @ d-addicts.com