Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Morzsakenyér rózsa- és teaízű töltelékkel... A neve rózsakenyér.
Mindenki, aki ebből a kenyérből evett, gyomorfájásra és hasmenésre panaszkodott.
Mi van, ha valaki szándékosan tett hashajtót a tésztába?
Jól van. Akkor kezdjük a nyomozásunkat azzal, hogy ezekre a gyanúsítottakra összpontosítunk!
Ez nem alkalmi munka, hanem nyomozás! Közvetlen beépülés!
Seongyun, tiéd a konyha! Chaeyul, a tied pedig a kassza!
Na és én?
Te kapod a Szomszéd Férfiak tulajdonosát. Én meg a 007-es pékség tulaját.
Ara apukája...
Másnak tűnik, mint amilyennek mi ismerjük őt.
Te bolond, mit művelsz?
Ha még erre se vagy képes, hogyan bízhatnék rád mást, mi?
Megeszed mindet! Le fogom vonni a fizetésedből, megértetted?
Miért sírsz?
Amikor mindenki más egyetemre ment, te otthagytad az iskolát, hogy kenyeret süthess!
Még mindig nem tértél észhez?
Ha ezt tovább folytatod, jobb, ha inkább rögtön felmondasz!
Mi lesz így, hogy a szüleidnek már csalódást okoztál?
Az egyetlen lányuk otthagyta az iskolát! Semmit sem képes rendesen megcsinálni!
Mégis mihez akarsz kezdeni? He?
He? He?
Mit fogsz csinálni, mi?
[A Seonam Leánygimnázium detektívjei] ~ 10. rész ~
Péklány! Vagyis... Ara! Megbocsátanál egy percre?
Nem sokkal gázosabb most megkérni őt, hogy hagyjon minket magunkra?
Fogadd el...
Te is minden nap besegítesz a Matnadangnál.
Biztos vagyok benne, hogy tudod, hogy bánik az apukád a dolgozóival.
Csak idő kérdése volt, hogy rájöjjünk, miután elkezdtünk ott dolgozni. Számítottál rá, nem?
Ennyi elég lesz!
Nem beszélünk róla senkinek ezen a szobán kívül.
Mi csak meg akarjuk találni, aki ezt tette.
Ne aggódj!
Rendben.
Könnyebb számotokra szabadabban beszélgetni, ha én nem vagyok itt, ugye?
Lemegyek a tanterembe.
- Hívjatok, ha szükségetek lesz rám! - Úgy lesz!
Nehéz volt ez az egész számodra, nem igaz?
Egyébként lehetetlen, hogy Hyojin legyen a bűnös. Ebben biztos vagyok. Tudom, hogy nem ő az.
Szóval... esetleg...
Nem fogunk mondani semmit apukádnak, míg meg nem bizonyosodunk róla.
Ennyit azért már mi is tudunk.
Jaj, ne!
- Lehet, hogy eltört! Nézd meg! - Ne nyúlj hozzá!
Biztos rendben van...
Nem rég volt, hogy meg tudtad venni magadnak azt a profi sminkes felszerelést.
Hogyhogy nem abban tartod ezeket?
Az apukám... ellenzi, hogy profi sminkesnek tanuljak.
Szóval jól álcázva hordtam... de nemrég lebuktam.
Apukád összetörte?
Hogy tehet ilyet?
Elég! Ennek semmi köze ehhez az ügyhöz!
Ez Ara magánügye.
Viszlát, Ara!
Hihetetlen, hogy viselkedik Ara apukája!
Milyen képmutató, és tiszta pszichopata!
Ez olyan váratlanul ért!
Az elmúlt két napban annyi incidensnek voltam szemtanúja!
De fenn hordod az orrod!
Mivel nem a saját pénzeddel játszol, örömmel pazarlod, mi?
Térj észhez, te lány! Szerinted a világon minden ilyen könnyen megy?
Azt hiszed, tudod, hogyan kell kenyeret sütni?
Mit gondolsz, miért nem tanítom meg neked a recepteket?
Te!
Úgy fenn hordod az orrod, és azt hajtogatod, hogy már mindent tudsz...!
De ha nem figyelsz, ez történik!
Elcseszted a tésztát...!
Fizessem csak én, és hagyjam, hogy még a konyhát is használd?
Hé!
Még arról is könyvet vezet, mennyit von le a dolgozók béréből.
- Sajnálom! - Hallgass el!
Kemény liszt és közepes liszt...
Ne már...
Ara sosem beszélt ilyesmiről.
Nem beszélhetett.
A többiek azt hiszik, az apja kedves ember.
Fogalmam sem volt, hogy így viselkedik!
Amikor először láttam, hogy üvöltözött Hyojinnal, eszembe jutott,
milyen kedves volt velünk, amikor a lányainak nevezett minket!
A hideg kirázott tőle!
Ha Hyojin tette mindezt, akkor mi fog történni vele?
Üvöltözne vele, és kirúgná.
Lehet, hogy kártérítést is követelne tőle.
Nem feltételezhetjük, hogy Hyojin a tettes, csak azért, mert Jo úr rosszul bánt bele.
Van itt még valami!
Ez mikor készült?
Az első nap, amikor elkezdtem a konyhán dolgozni.
Azt akarod mondani, hogy más kenyerekhez is hozzáad valamit?
Szerintem igen.
Nagyon idegesnek tűnt, miután Jo úr kiabált vele.
Biztos nagyon bosszantotta, hogy üvöltöztek vele.
Uram, odabenn van?
Igen, máris megyek!
Aznap, amikor a mi sulinknak sütötték a kenyeret,
kiabált vele, mert nem ellenőrizte megfelelően az alapanyagokat.
És önként jelentkezett, hogy a morzsát ő készíthesse.
Általában túlságosan félénk ő ahhoz, hogy ilyet kérjen.
Lehet, hogy aznap összeszedte a bátorságát, és megkérdezte.
Lehet, hogy nem hashajtó volt, amit beletett.
A rózsakenyér szokás szerint mind elfogyott, ahogy ezután a kép után készült. Senki sem betegedett meg tőle.
Az interneten... ez az illető azt írta, hasmenést kapott, miután evett a rózsakenyérből.
Ha Hyojin egy ideje már csinálja ezt, lehet, hogy ezt nem az elkövető írta, hanem csak egy vevő.
Még nem jöttél rá, ki írta?
Nem...
Ha Hyojin tette, nem kellene elmondanunk Ara apukájának?
Igazából megérdemelte...
Ugyan már!
Mi van, ha hagyjuk, hogy ez folytatódjon, és más is áldozatul esik ennek?
Akkor már nem mi fogunk nyomozni az ügyben, hanem a hatóságok!
Akkor Hyojin nagyobb büntetésben részesülne!
Azt mondod, szóljunk Jo úrnak?
Nem emlékszel? Seyu megpróbálta megölni magát miattunk.
Ezzel csak még komolyabbá válhatna az ügy.
Ez az ügy más!
Itt az emberek egészsége forog kockán!
Mi van, ha mégsem Hyojin tette?
Biztos megvan az oka, amiért még ott dolgozik, a sok kiabálás ellenére.
Vállaljátok majd a felelősséget, ha miattunk elveszti az állását?
Na és mit szólnátok a következőhöz?
Mihez?
Mivel ma hétfő van, Hyojin nem dolgozik.
Megkérhetnénk, hogy jöjjön el ide, és közvetlenül tőle kérdezhetnénk meg, mi történt.
És aztán?
Megkérjük, hogy mondja el az igazat.
Komolyan azt hiszed, hogy olyan együgyű lenne, mint te?
Szerinted ez működne?
Ha Hyojin a tettes, megmondjuk neki, hogy nem szólunk a főnökének.
Megkérjük, hogy mondjon fel önként.
Jól van, jól van, most az egyszer megpróbáljuk ezt!
De ha Hyojinról bebizonyosodik, hogy ő tette, be kell vallania nekünk!
- Megértetted? - Megértetted?
Majd meglátjuk, mit mond nekünk. Még semmi sem biztos.
Jól van akkor! Vehetem úgy, mindenki egyetért?
Azt hiszem, találtam valamit!
- Nézzétek! - Mi az?
Mi az?
Mi ez?
Kim Songhi?
Ő a 007-es pékség tulajdonosa!
A 007-es pékség tulajdonosa írta ezt a posztot?
Nem, nézzétek!
Egy hozzászólást írt hozzá! Nem ő írta az eredeti bejegyzést.
Meg kellene találnunk azt, aki az eredeti posztot írta.
Ha Hyojin volt az, lehet, hogy összefogott a 007-es pékség tulajdonosával!
Megpróbálom felgyorsítani a dolgokat.
Később találkozunk!
- Fel tudnád hívni Hyojint? - Persze.
Menjünk!
Nem jössz?
- Hová? - Épp most csengettek be.
Semmi gáz, úgyis csak Dongsu tanár úr órája lesz.
Jól van akkor...
Az „Egy apa gyászdala” arról szól, hogy egy férfi miként öregszik meg,
és hogy hogyan befolyásolják az önmagáról alkotott képét a „Gyermekgyászdalok”.
Úgy tartják számon, mint a valóságépítés folyamatának művét.
„Egy apa gyászdala”...
„Gyermekgyászdalok”...?
~ Friedrich Rückert (1788-1866) német költő versgyűjteménye, melyet két gyermekét gyászolva írt ~
Egy dal, mely egy halott gyermek lelkét próbálja vigasztalni...?
Yeonjun tanár úr kislánya meghalt, szóval... ez a valóságot írja le?
De akkor miért nem vette át a kitüntetést?
Úristen, mi van?
Nem gondolod, hogy Chaejun furcsán viselkedik?
Nem érdekel, mi van An Chaejunnal.
Nem tudnál csak egy pici érdeklődést tanúsítani iránta?
- Lehet, hogy a barátnőd férje lesz! - Én megöllek!
Folyamatosan azt írja, hogy ne szomorkodjak, és hogy várjak rá, de ne kérdezzek semmit.
Nem tudom elérni Yehit! Úgy aggódok!
Midomi, nem érzed jól magad? Itt sem talállak.
Ó, tényleg... most biztos az iskolában vagy.
Egész nap te jártál a fejemben.
Te most aggódsz Yehi miatt, vagy inkább féltékeny vagy rá?
Hogy érted azt, hogy féltékeny? Egyértelmű, hogy aggódok érte!
Te nem? Yehi ma hiányzik!
Emellett detektívek vagyunk, de még egy eltűnt barátunkat se tudjuk megtalálni!
Miért nem mondod el neki az igazat?
Legalább te valamelyest kevésbé éreznéd magad bűnösnek.
Tényleg megteszed? Hogy írhatsz neki ilyen gyorsan?
Nem, előbb megpróbálom megtalálni Yehit.
Aj már, az első órának mindjárt vége!
Én hülye! Hogy aludhattam az étteremben ilyen sokáig?
De inkább késsek, mint hogy teljesen hiányozzak!
Yehi közleány, válaszolj!
Miért tűntél el, te lány?
Aggódok...
Megőrjítenek a többiek! Nem tudnál visszahívni?
Jaj, nem tudom! Ez olyan bonyolult!
A családom, a munkám, a szerelmem... Az életem sose volt még ennyire bonyolult!
Ezt nem tudom elmagyarázni...!
Jaj, nem tudom! Inkább ellógom a mai napot!
- Jaj, várjunk csak! - Mi a baj?
Éreztem Yehi közelségét!
Ne csináld ezt! Megijesztesz...!
Te nem hallasz valamit?
Király, mi?
Távolodik...! Próbáljuk meg utolérni!
Lehet, hogy erről még beszélnünk kell vele...
Számítottam a hívásodra.
Ara...
Mostanában ti is a pékségben dolgoztok, nem? Mintha ott találkoztunk volna...
Köszönjük, hogy eljöttél a Seonam Leánygimnázium detektívjeinek irodájába!
Kérlek, foglalj helyet!
Mit csinál? Mire készülnek?
Jaj!
Az új tanároknak eleinte mindig nehéz dolguk van.
Az élet nem könnyű, ugye?
Lee igazgatónő most a detektívekbe van belebolondulva? Ezúttal ki után kutakodik?
Miről beszél? Semmiség az egész!
Tudom jól, akárcsak ön. Mind voltunk már ilyen helyzetben.
Én is tudom, ön is tudja, mind tudjuk...
Jaj, semmi válasz...
Ne izguljon! Lee igazgatónő mindig ilyen, ha valami rosszban sántikál.
Csak végezze jól a munkáját! Ne izguljon miatta!
Ha nincs semmi, amiért felelőssé tehetné önt később, ki fog mászni a slamasztikából!
Ha szükséges, mondja el neki az igazat!
És ha nem tudja...
Csak kérdezzen meg engem, rendben?
Jól van akkor! Sok sikert!
Sok sikert!
Ez a nő... mint a rózsakenyér...
Itt mit teszel éppen a tésztába?
Te tettél hashajtót néhány napja a kenyér tésztájába?
Micsoda? Hashajtót?
Miért tennék én ilyet?
De az igaz, hogy hozzáadtál valamit a kenyér tésztájához, nem?
Itt van a bizonyíték róla.
És mikor te készítetted a morzsát, hashajtó volt a kenyér azon részében, amit te csináltál.
Uram...
Uram... lehet, hogy nem fog velük időben végezni. Megpróbálhatnám elkészíteni a morzsát?
Megpróbálhatod.
Azért történt, mert egyedül aznap készíthettem én a morzsát!
Ara, te tudod, miért tettem!
Elmondtam nekik.
Mondd el nekünk, mit adsz a tésztához, mikor ez a kép készült! És hogy miért tetted bele!
Haza akarok menni...
Miért kellene magyarázkodnom nektek?
Állítsd meg!
Mi a baj?
Ez meg kié?
Az enyém. Miért?
- Tényleg te írtad ezt össze? - Igen.
Miután kipróbáltam...
Miért írtad más színnel, hogy "mandulapor"?
Mert azt ma írtam hozzá.
Eredetileg kihagytam.
Azt hittem, közel járok a recept megfejtéséhez.
Honnan tudtad, hogy ez is kell bele?
Hogy?
Megkóstoltam a mandulát, ezért beletettem...
Ha arra vagy kíváncsi, miért kóstoltam mandulát...
Mi a baj?
Ismerted a mandula ízét, csak elfelejtetted beletenni?
Vagy előtte még sohasem kóstoltál mandulát?
Korábban nem voltam biztos benne.
De a történtek napján... biztos vagyok benne, hogy mandulaillatot éreztem.
Édesebb és finomabb volt, mint máskor.
Komolyan?
Finomabb volt?
Igen.
Én javasoltam, hogy tegyünk mandulaport a morzsába.
Úgy gondoltam, illene az íze a rózsakenyérhez.
Akkor az mandulapor volt, és nem hashajtó?
Azért csináltad titokban, mert a főnököd nem egyezett bele?
Ne gondold, hogy finomabb lesz, csak mert több alapanyagot teszel bele!
Ne csinálj semmi ostobaságot! Csak végezd jól a munkádat, világos?
Nézd meg ezt! Miért áll halomban a mosatlan? Mosogass el, de tüstént!
Miért nem jön már Ara? Biztos megint lóg valahol! Úgy bizony!
Igazad van, ez mandulapor.
A főnököm mindig ugyanahhoz a recepthez akar ragaszkodni.
Titokban bele akartam keverni. Be akartam bizonyítani, hogy igazam van!
De még nem tudtam, hogyan kell rózsakenyeret csinálni.
Ezért nem volt összehasonlítási alapom.
Úgy voltam vele, ha nagy a megrendelés, sok ember meg tudná kóstolni.
Úgy gondoltam, néhányan talán észreveszik a különbséget.
És te valóban észrevetted!
Na mindegy, állati ügyes vagy.
Semmiség...
- Bocsáss meg a félreértésért! - Nekem is!
Én is sajnálom!
Bocsi!
Miért kérsz bocsánatot, Ara?
Te annyira szeretnél megtanulni kenyeret sütni...
Apa mindig meg akarja tanítani nekem, még akkor is, ha ellenkezek.
Neked viszont nem mutatja meg.
Nem tudnál jobban koncentrálni?
Már majdnem hatvan éves vagyok!
A te korodban kezdtem el pékségben dolgozni!
Betettem egy plédet a konyha sarkába! Gyakorlatilag ott éltem!
Szóval ha már nincs tehetséged a tanuláshoz vagy máshoz,
nem lehetnél legalább kitartó?
Apa...
Én nem szeretek kenyeret sütni...
Hallgass el! Beszélj rendesen!
Mit dadogsz? Miért motyogsz?
A vevőkkel hogy fogsz majd elboldogulni?
Gyere ide!
Ha nem hiszed, hogy bármiből is meg tudsz majd élni, míg én gondoskodok rólad,
legalább próbálj megtanulni amennyit csak lehet!
Ha rád hagyom a pékséget, legalább lesz valami, amiből majd meg tudsz élni!
De te többet tanítottál nekem, mint ő valaha is.
Köszönöm.
Egyébként helyes dolog nekem adni a receptet?
Miért ne lenne? Én nem tudom megcsinálni.
Gyakoroljunk együtt? Na?
Ez biztos nehéz mindkettőtök számára.
Ara olyasvalamit csinál, amit nem szeret.
Hyojin pedig nem csinálhat valamit, amit viszont igazán szeretne.
Nem lehet könnyű...
Ha egyszer saját pékségem lesz, akkor úgyis reggeltől estig dolgoznom kell majd.
Szóval nem bánom.
Ami a kiabálást illeti, zavar ugyan, de elviselhető.
De a főnök azt mondja, nem értek a kenyérsütéshez, és... semmit sem tudok jól csinálni.
Az nagyon bosszant.
Ez nagyon fontos számomra.
Emellett nem fizet meg eléggé, és még azt is megpróbálja megnyirbálni!
Miért nem mondasz fel?
Elmehetnél valamilyen péksuliba, vagy... vállalhatnál munkát máshol.
Nincs elég pénzem ahhoz, hogy külföldön tanuljak.
Csak arra van lehetőségem, hogy elmenjek péknek tanulni egy iskolába, és ott levizsgázzak.
Amit ott tanítanának, azt már mind tudom.
A főnök igenis tudja, hogyan kell kenyeret sütni.
Ezért úgy döntöttem, kitartok az elkövetkezendő néhány évben.
Lenyűgöző!
Lehet, hogy ti nem tudjátok, de... az olyanok számára, mint én, akik nem mentek főiskolára,
a helyzet mindenhol ugyanolyan, akárhova is megyünk, vagy próbálunk állást vállalni.
Tehát Kyeongjin maradt az utolsó gyanúsított.
Amikor az incidens történt, nem tett Kyeongjin semmit, ami gyanús lett volna?
Nos...
Ami azt illeti...
Mi a baj?
Kyeongjin általában sosem jön be a konyhába.
Szeretném, ha közvetlenül a sütőből venné ki a kenyeret.
Azt mondta, ez nincs benne a munkaköri leírásában.
Mindig engem kér meg rá, hogy vegyem ki őket.
- De aznap... - Kyeongjin...
- Épp a mosdóból jöttem vissza. - Szükséged van valamire?
Nem, semmire. Készen is vagyok!
Nos, ami Kyeongjint illeti...
Szóval azt mondod, hogy a lisztes tartály teteje nyitva volt?
Még a kenyereket se vette ki a sütőből.
Gyanús...
Én most megyek!
Rendben. Köszi az együttműködést!
Sziasztok!
- Ne búsulj! - Ügyes voltál!
- Szia! - Sok sikert!
- Kikísértem. - Rendben.
Mi lenne Kyeongjin indítéka?
Talán Ara apukája vele is sokat kiabál?
Kyeongjin jól végzi a munkáját.
A kasszánál nem sok mindent lehet elrontani.
És sokkal kevesebbet kiabál vele Jo úr, mint Hyojinnal.
Hát, néha megszidja, mikor telefonon beszélget a fiújával.
És hogy reagál erre, mikor ilyesmi történik?
Hyojin sírni szokott, de...
Nos, Kyeongjinnak inkább heves természete van.
Elég könnyen kijön a sodrából, és gyűlöli a főnökét.
És ami a legfontosabb: kérdezett tőlem valamit, amikor először találkoztunk.
Bajba akarsz keverni?
A főnök kiabálna velem emiatt!
Sajnálom, Kyeongjin...
- A Seonam gimibe jársz, ugye? - Aha.
Úgy hallottam, mind hasmenést kaptatok, miután ettetek a rózsakenyérből.
Nem a rendőrség szokta vizsgálni az iskolai ételmérgezéses eseteket?
A rendőrség nem jár ki a suliba... de a tisztiorvosi szolgálat igen.
Egek, miért hagyták csak úgy annyiban a dolgot?
Mivel az iskola és a kerület hivatali irodája törzsvásárlók nálatok, úgy tűnik, elhallgatták a dolgot.
Ne már, komolyan? Meg kellene írnom ezt az interneten!
Szeretném látni, hogy a főnököt megszorongatják!
- Jó napot! - Jó napot!
Mi jutott eszedbe? Miért mondtad el Ha Raonnak, hogy ott dolgozok?
Tényleg felbukkant az üzletben?
Tényleg eljött!
Sajnálom! Várjunk csak!
Nincs semmi, ami miatt sajnálkoznom kellene!
Mit mondtál?
Azért, mert én is... belekeveredtem ebbe a szerelmi háromszögbe.
Szerelmi háromszög? Kivel?
Te, én meg Ha Raon?
Engem hagyj ki ebből!
Nincs olyan, hogy Ha Raon és én!
Olyan sincs, hogy te és én!
Ha elintéznivalótok van egymással, akkor oldjátok meg...
Ha Raon tőlem kérdezgeti, hogy merre vagy, meg minden.
Lehet, hogy azért csinálja, hogy féltékennyé tegyen...
Mit tehettem volna? Ő hívott fel engem.
Direkt hívott, tudod?
Egyébként Ha Raon miért bukkant fel a pékségben?
Azt nem szükséges tudnotok!
Na mindegy, emiatt... Kyeongjin iszonyú fejmosást kapott a főnökétől.
Komolyan mondom, Ha Raont nem érdekli semmi!
Miért nem tudlak elérni?
Honnan tudsz erről a helyről?
Mit keresel itt?
A bácsikám bepróbálkozott azzal, hogy kettesben beszéljen veled?
Beszéljünk később! Nem látod, hogy én itt dolgozok?
- Ne csináld! - Mit?
Bármit is sugall, ne csináld!
Akár valamire betanítani próbál téged, akár furcsa feladattal bíz meg...
Vagy, ha mondjuk arra kér, hogy menj el a lakására...
Hogy érted azt, hogy a lakására?
Miért akarná, hogy elmenjek hozzá?
Még ha nem is kért meg arra, hogy menj el hozzá, valamilyen feladattal csak meg bízott, nem igaz?
Nos, valamilyen szinten segítséget kaptam tőle...
Ha szükséged van valamire, inkább szólj nekem!
Vicces, hogy ezt mondod. Azt se tudod, miről volt szó!
Nem olyasvalami volt, amiben segíthettél volna.
Egyébként pedig miért is épp neked szólnék?
Akárhogy is legyen, maradj ki ebből! Nem tudok dolgozni miattad!
Akkor nem kellett volna kezdettől fogva fura dolgokat mondanod nekem!
Figyelmeztettelek, hogy légy óvatos!
Hát nem érted?
Miért csinálod ezt velem?
Nagyon jól tudok gondoskodni magamról!
Ne aggódj miattam!
Aggódj inkább magadért, világos?
Ez meg mi volt?
Hé, mihez fogunk most kezdeni?
Ne haragudj rám! Kérlek, bocsáss meg!
Szóval...
Ha Raon felbukkant a boltban, és leborította kenyeret a földre?
Miért?
Leendő sógornőm, mi jár most a fejedben?
Ha Raon miatt töröd a fejed, ugye?
Miért beszélünk hirtelen róla?
Na és Kyeongjin?
Igaz. Ha már egy nyomozás kellős közepén vagyunk, összpontosítsunk hát a kutatásra, nem igaz?
Szóval miután Ha Raon elment, a főnök azonnal bejött.
De a kenyér a földön volt.
Kiabált Kyeongjinnal, ugye?
Biztos megőrült, mi?
A főnök dühös volt, de Kyeongjin sem hagyta magát.
Egymást próbálták túlkiabálni.
Kimennél egy kicsit?
Persze...
Engem nézel?
Mit bámulsz, te csitri?
Ne sértegessen!
Jól van akkor... te bajkeverő!
Valaki ezt csinálja a kenyérrel, és te csak úgy tétlenül végignézed?
Olyan gyorsan történt! Mégis mit tehettem volna?
Miért feleselsz ma ennyit velem?
Azért, mert a legutóbbi szabadnapodon behívtalak dolgozni?
Még mindig emiatt húzod az orrod?
Át kellene érezned a felelősséget!
Még ha ez csak egy részmunkaidős állás számodra, nem is érdekelt, milyen sok dolgunk volt?
Behívtak egy szánalmas televíziós műsorba? Vagy most van az egy éves évfordulótok a barátoddal?
Ilyen kis semmiség miatt...!
Ilyen kis semmiség miatt?
Hogy hagyhatod figyelmen kívül a munkádat, te szerencsétlen?
Egy hónappal ezelőtt szóltam önnek!
Hányszor megbeszéltük ezt már!
Emiatt a munka miatt nem tudok elmenni nyaralni, vagy meglátogatni a családomat!
Ez hihetetlen!
Miért olyan fontos ez a munka?
Hogy fenyegethet a fizetésem megvonásával?
Mit mondtál az előbb? Ismételd meg!
Ha így érzed, akkor mondj fel! Mondj fel!
Ki vagy rúgva! Nem akarok olyasvalakivel együtt dolgozni, mint te!
A te korodban én mikor mertem volna visszapofázni bárkinek?
Felmondok! Így hát adja ide a jussomat!
Egy hónapig nem is dolgoztál!
Hordd el magad!
Ha nem végezted el a munkádat, mégis milyen pénzzel tartozok én neked?
- Hagyj békén! - Láttad ezt, ugye?
Te is nehezen fogod ezt bírni!
Ha teheted, dolgozz máshol!
- Ara! - Apa, kérlek!
Mit csinálsz? Téged se akarlak itt látni! Kifelé!
Kyeongjin nemrég ünnepelte volna az egy éves évfordulóját a barátjával,
és úgy volt, hogy elmegy egy koncertre!
De a főnöke nem engedte meg, hogy aznapra szabadságot vegyen ki.
Egy hónappal korábban megkérte, hogy kivehesse azt a napot, de az incidens napján...
Ara apukája megkérte őt, hogy menjen be dolgozni, mivel úszott a pékség.
Nagyon lobbanékonynak tűnik, így hát lehet, hogy aznap ő vitte magával a hashajtót.
Ha igaz, amit Hyojin mondott, és Ara apukája valóban egy nagy megrendelést vett fel éppen,
Kyeongjin bemehetett a konyhába, ahová máskor nem nagyon szokott.
Kijött, miután hozzányúlt az alapanyagokhoz.
Lehet, hogy ő a tettes?
Még nem vagyunk biztosak ebben.
Elhívjuk őt is ide?
Dehogy! Ki tudja, mit csinálna velünk!
Amikor Kyeongjin megpillantotta Hyojint, meghökkent, és gyorsan kiment a konyhából.
Ekkor valamit a köténye zsebében rejtegetett.
Vajon mi lehetett az?
Nem valamiféle gyógyszeres üveg volt?
Ami azt illeti...
Ara, te tudod, miért tehette?
Lehet, hogy egy képviselőfánk volt az.
Te jó ég! Süteményt lop?
Nem, nem erről van szó.
Kyeongjin nem tudta megünnepelni az évfordulót a barátjával.
Kellemetlenül érezte magát, így hát egy fánkban tervezte, hogy elrejti a gyűrűt, amit a fiúnak szánt.
Én tudom, hogy kell képviselőfánkot sütni.
Amíg apukám vacsorázni volt, megsütöttem neki.
Biztos megpróbálta hamarabb elhozni, mielőtt a többi kenyér elkészült volna.
Titokban akarta tartani Hyojin előtt, hogy elkerülje a félreértéseket.
Hát, a nyomozásunk ismét zsákutcába jutott.
Ki az, akinek bejárása van a konyhába?
Hyojinnak, a péksegédnek.
Eleinte egy kicsit én is segítettem.
Egy hete véletlenül beleöntöttem valamit a tésztába, szóval... mostanra kitiltottak.
Nem azt mondtad, hogy nem volt szabad bemenned a konyhába?
De aznap mégis bementél, hogy segíts Kyeongjinnak?
Kellemetlenül éreztem magam, mert... Kyeongjin olyan mérgesnek tűnt.
Titokban csináltam, míg apa távol volt.
Ezt miért nem mondtad nekünk korábban?
Úgy gondoltam, emiatt Kyeongjin gyanús lenne számotokra.
Apám tudomása nélkül csinált valamit, de nem azt, amire talán gondoltatok volna.
Mindegy, van más is még, amit tudsz?
Mido, szerintem a tettes nem közülük való.
Lehet, hogy az illető teljesen véletlenül tett bele hashajtót.
Hagyjatok fel a nyomozással! Apa sem fűzött hozzá különösebben nagy reményeket.
Ezt nem tehetjük.
Ha már elkezdtük, akkor végig is kell csinálnunk.
- De... - Biztos van valami, ami felett elsiklottunk.
Nyomozunk még egy kicsit.
Nos, ki szeretne kijönni a táblához, és megoldani a feladatot?
Jo Ara, elég! Ne mozdulj!
Hozz ki az asztalhoz mindent, ami most az öledben van!
Tanárnő...
Már megint ezek a sminkes holmik?
Megmondtam neked, hogy ha újra előveszed az órán a sminkfelszerelésed, szólok róla édesapádnak, nem igaz?
- Kérem, csak most az egyszer ne! - Nem, nem!
Ez a színkombináció fantasztikus! Látom, ezúttal préselt port használtál.
Most a szemhéjfestéken dolgozol?
Jaj, ne!
- Lehet, hogy eltört! Nézd meg! - Ne nyúlj hozzá!
Biztos rendben van...
Dicséretes, hogy ilyen keményen tanulsz, hogy egy nap profi sminkes legyen belőled.
De óra után kell kisminkelned magad!
Az mit sem ér, ha a kezedre pacsmagolod! Elveszem mindet!
Tanárnő, ígérem, többé nem fordul elő! Otthon nincs erre időm!
Nem, nem, kérem ide az összeset!
- Mit csinálsz? - Semmit!
Kidobtam mindegyik, szemétbe való könyvet!
Most találhatsz ki valami újat önállóan!
- Miért csinálja ezt velem? - Hogy érted ezt?
Hogy nyithatta ki a szekrényemet?
Nem...
Hogy dobhatta ki a tankönyveimet?
Még tanárként sincs joga ehhez!
Azt hittem, azt mondtad, megteszel mindent.
Mégis ki lenne ilyesmire felkészülve?
Ez is a tananyag része.
Kérem, adja vissza a tankönyveimet!
Várj, megírtad az esszét?
Dolgozok rajta.
Ha megcsináltad a házi feladatodat, visszakapod a tankönyveidet.
De...!
Ha szólok, erre a címre hozd el nekem!
Mi ez a hely?
Ha odaértél, megtudod.
Ara...
- Izé... - Igen?
Meg tudnád tanítani nekem, hogyan kell kifestenem magam?
- Miért érdekel ez ilyen váratlanul? - Nos...
Van ez a fiú, aki tetszik nekem... Kedveli a csinos lányokat.
Az okom nagyon bonyolult...
De ha lehetséges, szeretnék szépnek tűnni a szemében.
Várj csak!
Vedd le a szemüveged!
Tudtam!
Olyan szépek a szemeid! Ne hordj többé szemüveget!
Nos, szeretném, ha világosabb is lenne az arcom.
Ezt hogyan kell használni?
Száraz bőrtípusú vagy, ezért... ez a BB-krém jobb volna, mint az.
Komolyan?
- Szeretnéd most kipróbálni? - Nem. Csak elmondanád, kérlek?
Jobb lenne, ha megmutatnád, hogy kell csinálni.
Valóban? Hát akkor... kinyomod a BB-krémet a kezedre.
Jo Ara! A tanárnő arra kért, hogy keresd meg!
Rendben.
Bocsi. Majd legközelebb! Az elejétől a végéig mindent megmutatok.
Persze. Köszi!
Lányok, ideje felgöngyölíteni az ügyet!
Még nem találtuk meg az elkövetőt.
De, én megtaláltam.
Ki az?
Igazából én is megtaláltam.
Komolyan? Ki az?
Ara, szeretnéd inkább apukáddal együtt megtudni?
Olyan jószívű teremtés vagy, hogy még a végén szólnál a tettesnek, hogy tudunk róla.
Nem, nem szólok neki.
- Tartom a szám. - Nem...
Ha az a tettes, akire gondolok, óvatosan kell megközelítenünk a dolgot!
- De ha felfeditek a tettes kilétét, akkor apa... - Pontosan ezért...
Alapos tervet kell kovácsolnunk!
Bízd ezt ránk!
Szép munka volt, Ara!
Később találkozunk!
Miért kellett An Chaeyulnak belekeverednie ebbe az ügybe?
Ugyanakkor... sosem láttam még őt ilyen vidáman mosolyogni... egész idő alatt, mióta itt van.
Komolyan? Ön szerint felesleges aggódnom? Igaz ez?
Igen. Egész nap figyeltem őket.
Nem szegtek meg szabályokat, és nem csináltak semmit, ami helytelen lett volna.
Összejárnak, bűnügyi regényeket olvasnak, és játszanak.
Olyasmi ez inkább... akár egy hobbi számukra. Egy hobbi!
Magam fogom figyelmeztetni őket, hogy nehogy bármi történjen.
Jól van. Szép munka, Jeong tanár úr.
Remélem, továbbra is ilyen kiválóan teljesít majd.
Igenis, asszonyom!
Te jó ég, úgy teleettem magam, hogy levegőt is alig bírok venni!
Most, hogy megkajáltunk, dolgozzuk ki a tervet!
Először is be kellene hívnunk a gyanúsítottakat az irodába.
Tisztában vagytok vele, hogyan csináljuk, nem igaz?
- Igen! - Készen állok!
[1. sz. gyanúsított: Kim Songhi (33) - a 007-es pékség tulajdonosa]
[Ha a Matnadang bezár, több vevője lesz.]
Jó napot!
A 007-es pékséggel beszélek?
A szövetségünk szeretne rendelni az Earl Grey rózsadzsemes morzsakenyérből a Seonam Leánygimnázium tanárijába.
Igen! Köszönöm szépen!
[2. sz. gyanúsított: Jeong Jinhyeok (30) - a "Szomszéd Férfiak" társtulajdonosa; lisztforgalmazás és házhozszállítás]
[Lehet, hogy ő tette bele a hashajtót, hogy ezzel elcsábítsa Kim Songhit.]
Uram!
Ara vagyok, a Matnadang tulajdonosának, Jo úrnak a lánya.
Van egy problémánk. Tudna segíteni nekem?
A színjátszókörünk nagy megrendelést adott le a 007-es pékségnek.
Apukám rájött...
Dühös, amiért a hölgy lemásolta a rózsakenyeret.
Teljesen kikelt magából! Hiszen tudja, milyen!
Mi lesz, ha elkezd veszekedni Kim Songhi kisasszonnyal?
Ide tudna jönni, amilyen gyorsan csak lehet?
[3. sz. gyanúsított: Hwang Hyojin (18) – részmunkaidős; konyhai munkás]
[A történtek napján ő készítette a morzsát.]
Van valami, amiről meg kellene bizonyosodnunk a hashajtós elkövetőt illetően.
Vissza tudnál jönni most az irodába?
Ha nem, te lehetsz az első számú gyanúsított.
Akkor nem lesz gond, ha kiderül a főnököd előtt, hogy mandulaport tettél a tésztába?
[4. sz. gyanúsított: Lee Kyeongjin (22) – részmunkaidős; csomagolás és eladás]
[A történtek napján a konyhában volt egy képviselőfánk sütése miatt.]
Persze, tudom, hogy fel akarsz mondani.
Jaj, ne!
Ha ma be tudnál jönni, segítek, hogy megkapd a fizetésed!
Jól van akkor!
Uram, megvan az elkövető. Kérem, jöjjön el most Arával az irodába!
Ara, amikor apukáddal jösztök, el tudnád hozni a bérjegyzéket is anélkül, hogy észrevenné?
Fontos bizonyíték lenne!
Rendben!
Köszönjük, hogy ilyen későn mindannyian el tudtak jönni az irodánkba!
Mi vagyunk a Seonam Leánygimnázium detektívjei.
Néhány nappal ezelőtt az iskolánkba rendelt rózsakenyérbe valaki hashajtót tett.
Ezért mi, detektívek, elkezdtük a nyomozást.
Egek, na várjunk egy kicsit!
Mit fogtok akkor kezdeni ezzel a sok kenyérrel?
Mit művelsz?
Ha most elmegy, hívni fogjuk a rendőrséget!
Az úgy rendben lesz?
Micsoda?
Ez az a közösségi oldal, amire bukkantunk, miután megvizsgáltuk a netes hozzászólásokat.
Mi az?
Ő írta?
Idővel mindent megmagyarázunk.
Kérem, legyen türelmes!
A tettes...
Köztünk van.
Kim Songhi kisasszony készítette elő a hashajtót.
Saját, szorulás elleni gyógyszerét használta erre a célra.
Ezt mindig is a pékségében tárolta.
Van fogalmatok róla, milyen nehéz dolog a szorulás?
Úristen, de kínos...
Jeong Jinhyeok úr felvette a Matnadang megrendelését, de nem volt raktáron lisztje.
Ezért a 007-es pékségből kért kölcsön.
Meghallgatta a 007-es pékség tulajdonosát, akit kedvel.
Hozzáadta a hashajtót a liszthez, amit kiszállított.
Azért szórta szét a lisztet, mert azt akarta, hogy az emberek felfigyeljenek rá,
és összezavarja a konyhában tartózkodókat.
Hyojin tudta, hogy hashajtót tett a lisztbe.
Ezért, hogy ne lepleződjön le a főnöke előtt, felajánlotta, hogy ő készíti majd a morzsát.
Mandulaport kevert a lisztbe, hogy azzal elfedhesse a hashajtó keserű ízét.
Valójában Kyeongjinnak semmi köze nem volt az egészhez ebben a fázisban.
De az ételmérgezéses eset előtt nem sokkal elkezdett pletykát terjeszteni az interneten.
"A Matnadangban romlott alapanyagokból dolgoznak."
"Miután ettem a Matnadang rózsakenyeréből, hasmenést kaptam."
Ilyesmiket posztolt.
Ez a négy ember együttműködött abban, hogy a Matnadangot tönkretegyék.
Jaj, milyen érettek ezek a lányok, pedig még csak gimnazisták!
De miért tettem volna ilyet?
Ha a Matnadang bezár, ön az, aki a legtöbbet profitál.
Hát nem megmondta neki minden nap, hogy azt kívánja, bár bezárna a Matnadang?
Amikor vásárlónak álcázva magam elmentem az ön pékségébe,
azt pletykálta, hogy ha a Matnadang kenyerét eszem, én is hasmenést fogok kapni.
Elkezdett árulni egy olyan kenyeret, mely nagyon hasonlít a rózsakenyérre.
Ha a Matnadang bezárna, ez a kenyér jó eséllyel önhöz csalogatná a vásárlókat.
Ön megszegett minden etikai szabályt.
Furcsálltam is, hogy pékséget nyitott.
Mindig az én üzletem körül ólálkodott és leskelődött.
Ez...
Küldje rám a rendőrséget, ha lesz rá bizonyítéka!
Ez nevetséges!
Songhi kisasszony! Kisasszony!
- Apa! - Gazember!
Ennyire bolondul ezután a nő után, hogy képes volt ilyet tenni?
Mit művel?
- Hallotta, mit mondtak a gyerekek! - Én nem tettem ilyet!
Nyugodjon meg!
Nem amiatt a nő miatt történt, hanem ön miatt, uram!
- Micsoda? - Ez őrület! Nem én voltam!
Egyszer elment hozzá, és a vevői előtt kiabált vele, hogy állítólag rossz árut adott el neki.
Ezért elvesztette a vásárlóit. Számos termékét visszavitték.
Gyanakodott rá, és állandóan hibát talált a termékeiben.
Akkor is! Szarházi alak!
Miféle ember áll bosszút valakin így?
Mondtam, hogy nem én voltam!
Ez őrültség!
Hová megy, maga nyomorult?
Mit műveltek?
Hogy értitek azt, hogy én írtam valami bejegyzést a neten?
Korábban már megmondtam nektek!
Mandulaport tettem a tésztába, hogy ne legyen olyan keserű az íze?
Lehet, hogy számotokra mindez csak játék, de nekem ez a munkám!
Mégis hogy képzelitek?
Hogy tehettétek ezt velem?
Saját lányaimként bántam veletek!
Leszidtalak titeket, ha nem megfelelően végeztétek a munkátokat!
Felelősségre akartalak nevelni titeket, hogy ha egyszer hibáztok, akkor tanuljatok belőle!
Te lány! Amikor felajánlottad, hogy megcsinálod a morzsát...
Amikor azt mondtad, megcsinálod a morzsát,
valójában örültem neki, hogy kezdeményezni próbáltál valamit!
Ilyen rosszindulatú szándék állt mögötte?
Azt tetetted előttem, hogy keményen dolgozol!
Mélyen legbelül viszont azt tervezted, hogy tönkreteszel!
Te boszorkány!
Nem számít, mit gondol rólam, igyekeztem a legjobb tudomásom szerint dolgozni!
Meg se hallgat engem! Miért csinálja ezt velem?
Meghallgatni?
Szégyentelenek! Egy szavatok se lehet!
Túl keményen bánt velük!
Nem kellene saját lányaiként tekintenie rájuk!
Dolgozóként kellett volna bánnia velük!
Beléd meg mi ütött? Ebbe ne üsd bele az orrod!
Kinek képzeled magad, hogy megpróbálsz kioktatni engem?
Ara, elhoztad a könyvet, ugye?
A könyvet, melyben apukád vezeti, kinek mennyi levonás jár a béréből.
Add ide nekem!
Ara, mit csinálsz? Kinek az oldalán állsz?
Az engedélyem nélkül...?
Mi ez az egész?
Lee Kyeongjin és Hwang Hyojin?
Mihez kezdenék azzal a pénzzel, amit levontam tőletek?
Betettem őket ezekre a bankszámlákra itt!
Azt mondtad, hogy azért dolgozol, hogy pár hónap múlva elmehess nyaralni.
Nem voltam biztos benne, hogy elég pénzt össze tudnál szedni hozzá.
Ezért gyűjtöttem itt össze neked ezt!
Azt mondtad, imádsz kenyeret sütni... ezért még az iskolát is ott hagytad, ami összetörte a szívem!
Te ostoba, addig akartalak nálunk tartani, míg be nem töltöd a 20. életévedet!
Aztán pedig rávettelek volna, hogy tedd le a szakvizsgát!
Főiskolára akartalak küldeni, hogy több képesítésed legyen!
Bizonyára megőrültem!
Azt mondják, ne bánjunk úgy másokkal, mintha a családunk tagjai lennének!
Pontosan az ilyen esetek miatt mondják ezt!
Hogy juthatott eszedbe ilyesmi? He?
- Te nyomorult! - Apa, elég!
Ne bántsd őket! Nem ők tették!
Én voltam!
Mindent én terveltem ki!
Én tettem!
Én tettem bele hashajtót!
Én írtam azt a posztot az interneten!
Miért?
Azt akartam, hogy bezárjon a pékségünk!
Komolyan...
A kenyérnek még a szagát is utálom! Gyűlölök kenyeret sütni!
És gyűlölöm eladni is őket!
Apa! Én nem akarok azzá válni, amivé te!
Mi?
Mindig kiabálsz velük, szidalmazod őket!
Azt mondod, vegyem át tőled a pékséget!
Sosem kérdezed, mi az, amit én szeretnék csinálni!
Te... sminkmester szeretnél lenni, ugye?
Amikor még kifejezni is alig tudod magad!
Tisztában vagy vele, hogy az a munka egyenlő azzal, hogy mások kedvére tégy?
Tudod te, milyen nehéz az?
Apa, én...
Sosem láttad még, milyen, amikor kisminkelek valakit!
Soha nem is érdekelt!
Folyton csak azt mondod, képtelen leszek rá!
Ha nem olyasvalamiről van szó, amit te akarsz, akkor az szerinted már csak rossz lehet!
Én...
Tudod te, mekkora erőfeszítésembe került, hogy megvehessem azt a készletet?
Azt a sminkkészletet...
Nem kellett volna csak úgy összetörnöd!
Mi tartott ilyen sokáig?
Ara!
Azt kérdeztem, miért értél haza ilyen későn!
Hazafelé még beugrottam valahova.
Mi az?
Annyiszor mondtam már!
- Végül mégis megvetted? - Ne csináld!
Honnan volt rá pénzed?
Az előző havi hiánynak köze van ehhez?
Pénzt loptál a kasszából?
Dehogy! Spóroltam és kifizettem!
- Engedd el! - Ne hazudj!
Miért nem hallgatsz rám sosem?
Mit képzelsz, mit akarsz így kezdeni az életeddel?
Mi ez, he?
Végül megtaláltad a pénzt! De soha nem kértél bocsánatot... egyszer sem!
Félreértések mindig adódnak szülők és gyerekek közt!
Ha megoldódnak, hát minden rendben! Miért kell ezt felhánytorgatni?
Én talán... nem vagyok emberi lény...?
Nekem is megvannak a magam gondolatai és érzései!
El kellene fogadnom mindent, csak azért, mert a lányod vagyok?
Szóval...?
Szóval ezért tetted ezt a szörnyűséget?
Hát nem tudod, milyen fontos számomra ez a pékség?
A te korodban én is dadogtam, és magamtól semmire se voltam képes!
Keményen kellett dolgoznom!
Elviseltem bármit, még ha durván beszéltek is velem, és idáig jutottam vele!
Minden ruha, amit valaha felvettél, és minden étel, amit megeszel, a pékség működésének köszönhető!
Ennek a pékségnek szenteltem a fiatalságomat!
Ez az életem! És a tiéd is!
Lehet, hogy a tiéd igen, de nem az én életem!
Hogyan? Hogy mondhatsz ilyet?
A lányod vagyok egyáltalán? Soha még csak meg sem öleltél!
Csak dolgoztatsz engem!
Egek, te...
Te lány...
Miért gondolod ezt?
A vásárlók elől elrejtem a dühömet, még akkor is, ha mérges vagyok.
Mindent érted teszek!
Nekem... szerinted nem volt nehéz?
Mindent elviseltem érted!
[An Chaeyul (18)]
[Megérted Ara apukáját?]
Egy kicsit. Most, hogy hallottuk, min kellett keresztülmennie.
De mégis úgy gondolom, hogy túl messzire ment.
Nagyon illetlenül viselkedett a beosztottjaival, az biztos.
A saját maga módján akarta kimutatni az érzéseit Ara iránt,
ahelyett, hogy úgy szerette volna őt, ahogy azt a lánya akarta.
Még csak meg sem tudott bízni a lányában.
- De... -[De?]
Furcsa mód az anyámra emlékeztetett.
Oh Yujin, aki megszállott és irányító személyiség.
Eddig azt hittem, az anyám a saját megelégedéséért csinálta mindezt.
Pedig csak sikeres embert akart belőlem is csinálni, akár a bátyámból.
Talán... ő is azt hiszi, hogy mindez az én boldogulásomat szolgálja.
[Ki fogsz békülni az anyáddal?]
Ezen azért még jó sokat kell törnöm a fejem.
Legalább meg kellene próbálnom elmondani anyának, hogy ki is vagyok én, és mit akarok...
Aggódtam, de örülök, hogy minden úgy alakult, ahogy elterveztük.
Vajon Jo úr meg fog most változni?
Ara most már tudja, miként érez az apja... és nem lesz annyira nehéz helyzetben.
Az ügy lezárva, így most...
- Menjünk, és keressük meg Yehit! - Így van! Yehi...
Elköltözött! Merre kezdjük keresni őt?
Rájöttem, hol lehet.
Hogyhogy?
Jun azt hiszi, én vagyok Yehi, és mindig elmond nekem dolgokat...
Na mindegy, menjünk, és beszéljünk vele!
- Indulás! - Menjünk!
Jó étvágyat!
Van fogalmad róla, mennyire aggódtunk érted?
A családom tönkrement.
Annyira, hogy anyagilag támogatnod kell őket?
Abba kell hagynod az iskolát, hogy dolgozhass?
Nem, ennyire azért nem rossz a helyzet.
Tegnap éjjel elaludtam itt...
Ezért nem tudtam ma iskolába menni. Emellett egy csomó dolog járt a fejemben.
Akkor miért dolgozol itt?
Szerettem volna színésznő lenni, hogy visszavásárolhassam a szüleim házát.
Elmentem egy szereplőválogatásra, de azt javasolták, iratkozzak be színiiskolába.
Azt mondták, a külsőm tökéletes.
Azon gondolkoztam, hogy beiratkozok egy színiiskolába, hogy még több színészi tapasztalatot szerezhessek.
De nem volt pénzem az órákra.
Már csak egy kis színészi gyakorlatra van szükséged...?
Jaj, milyen kedves vagy! Szerinted jó színésznő vagyok, mi?
De ugye attól, hogy itt dolgozol, még minden nap el fogsz jönni a suliba?
- Muszáj, világos? - Jól van, jól van!
Ahhoz képest, milyen rossz tanulók vagytok ti is, mennyit bírtok nyaggatni!
Elaludtam ma reggel, ezért nem tudtam iskolába menni.
Fogok járni rendesen, világos?
Jó étvágyat!
Nahát, Midomi kedvesem! Ma a barátaiddal vagy, jól látom?
"Nahát, Midomi kedvesem?" Ne csináld már ezt!
Midomidomidomi...!
Ó, tényleg!
Most jutott eszembe, hogy segítenem kell apának a csirkesült kiszállításában.
Tökre elfelejtettem!
Menjünk együtt! Segítünk neked!
Hagyd csak! Egyetek nyugodtan!
Viszlát holnap!
Szia Jun...
- Szia Yehi! - Mindegy, sziasztok...
Szia!
- Szia! - Ez finomnak tűnik!
Már megint sötétben öltözködtél?
- Megint? - Ne már...
Mi van itt? Anya?
Ó, Mido az.
Mido nem bírja ki, ha távol kell lennünk egymástól. Olyan édi!
Mi a baj? Beszélned kell velem?
Nem... Azt hittem, nincs itthon senki.
Ez új. Figyelsz másokra a környezetedben.
Hogyhogy figyelek? Inkább hagyjuk...
Chaeyul, várj!
Valahogy ma másnak tűnsz...
- Már megint bajba keveredtél? - Miért tennék ilyet?
Anya.
Mondd csak ki! Ne kerülgessük, mint macska a forró kását!
Miért érdekel az életem ennyire megszállottan?
Tessék?
A bátyám egy zseni lett anélkül, hogy bármit is tettél volna érte.
Lemondhatnál rólam, és hagyhatnád, hogy normális életet éljek.
Rajtunk kívül van bármi, amit szívesen csinálsz a magad kedvéért?
A saját életedről beszélek.
Velem minden rendben lesz, még akkor is, ha nem aggódsz a boldogulásom miatt.
És miért mondanék le rólad?
Az életemben nem tűrhetek meg semmilyen hibát.
Hibát?
Ha nem felelek meg az elvárásaidnak, akkor hibát jelentek az életedben?
Tehát nem szabad hagynunk, hogy ez megtörténjen.
A tervem lassan halad előre. Most már csak követned kell az utasításaimat.
Anya...
Függetlenül attól, mit szeretnél, mi legyen belőlem...
Az nem is számít, hogy ki vagyok valójában?
Azzal már tisztában vagyok, ki vagy.
Ezért tudom, mi a jó neked.
Elég a beszédből! Mosakodj meg!
Megyek, megcsinálom a reggelit. Rendben?
Tudtad, ugye?
Elvetted, nem igaz, Mido?
Meg akartál bizonyosodni róla, hogy hashajtó-e.
Honnan tudtad, hogy közte volt?
Ó, nos...
Aznap, amikor a tanár észrevett, azt mondta, préselt port használtál.
Emlékszem, hogy túlreagáltad a dolgot, amikor Seongyun hozzányúlt.
Ha apukád összetörte a sminkkészletedet, az indítékként szolgálhatott számodra is.
Hajae rájött, hogy azt a posztot te írtad az interneten.
Nagyon fontos információ volt.
Sokat töprengtem, elmondjam-e vagy sem.
Miért nem mondtad el egyszerűen apának, és kérted inkább, hogy jöjjön be mindenki?
Ez nem olyasvalami volt, amit nekünk kellett volna elmondani neki.
Nem akartuk, hogy mindössze megszidjon érte.
Azt akartuk, hogy apukád meg is változzon emiatt.
Úgy gondoltuk, ez az, amit te is igazán szerettél volna.
Köszönöm...
Ugyan, barátom, nincs mit megköszönnöd!
Nektek köszönhetően apa úgy döntött, naponta egy receptünket megtanítja Hyojinnak.
Miután Kyeongjin visszajön a nyaralásból, tovább dolgozik majd a pékségben.
Ez csodálatos hír!
Nos, apa még mindig kiabál, és nyaggat minket, ha dühbe gurul.
Bár már tartózkodik a káromkodástól.
Na és veled mi lesz?
Egyelőre kisegítek a pékségben, de apa azt mondta, engedni fogja, hogy továbbtanuljak.
Úgy tűnik, apa kezd megbízni bennem.
Most, hogy tudom, mit érez, már nem is olyan rossz a helyzet, mint korábban.
Kérhetnék egy kenyeret?
Én is!
Biztos, hogy ez a mi vezetőnk?
- Ki vagy te? - Várj egy kicsit!
Midomi, nagyon szép vagy!
Egy pillanat!
Öt... négy... három... kettő... egy...
De hideg van!
Midomi, megjöttem!
Csinálj valamit!
Most, hogy így alakultak a dolgok...
Hová mész? El kell rejtened!
- Erre gyere! - Minek? Mi?
Ő Mido.
Ki?
Az ő neve Mido.
Mi...? Mi...?
Valójában én vagyok Mido.
Hát nem szép a mi vezetőnk?
Ti aztán tudjátok, hogy kell megviccelni az embert! Oké!
Mivel te Mido vagy, és így két Mido van, akkor mondhatjuk azt, hogy Midomido?
Jaj nekem, kezd megőrülni!
Ő Mido, vágod?
Ő Yun Mido, akivel három közös gyereketek lesz, és boldogan éltek, míg meg nem haltok!
Nézd meg őt! Pont úgy néz ki, mint a fényképen!
Jun... Sajnálom, hogy nem voltam őszinte hozzád...
Mi? Hogy...?
- Hová lett? - Én láttam.
Olyan gyorsan elszelelt!
- Jól vagy, főnök? - Igen...
Midomi...
Elkészültél a házi feladattal? Hozd el arra a címre, amit megadtam!
Kerülj beljebb!
Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Angol felirat: DramaFever
http://yisanprojekt.hu/
Ez egy ingyenes fansub, rajongóktól rajongóknak. Kereskedelmi forgalomba NEM hozható!
This is a FREE fansub. NOT for SALE!!! Get it for FREE @ d-addicts.com