Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Nem futkározunk!
Hová mész?
~ A Seonam Leánygimnázium detektívjei ~ ~ 1. rész ~
Egészen elrepült az idő, hogy ma hosszú idő után ismét hasonló cipőben járó édesanyákkal beszélgethettem.
- Ma jól csináltam mindent, ugye? - Igen!
Lassan a műsoridőnk végére érünk, ezért fejezzük be a beszélgetést kérdezz-felelekkel!
Szeretném, ha a fiamból is egy nap olyan zseni lehetne, mint Chaejungból!
De az apjára ütött: nem érdekli őt a tanulás!
Mindig elcsatangol otthonról! Viszont okos, mert ebben rám ütött.
A fia nézi az adást, ugye?
Remélem, egy nap olyan fia lesz, mint amilyen ön maga!
Adok egy tanácsot mindenkinek.
Bízzák a döntést a gyermekeikre!
Hiszem, hogy az édesanya mindössze iránymutató. Se több, se kevesebb.
Vajon a rövidebb utat választják? Vagy a gazdaságosabbikat?
Vajon hová sikerül eljutniuk?
Ezeket a fontos döntéseket a gyermekeinkre kell bíznunk.
Hazugság.
Azt hallottam, van egy lánya is. Ő milyen?
Ó, Chaeyulra gondol?
Chaeyul különösen fogékony bizonyos dolgok iránt.
Kimondottan érdekli az irodalom.
Nemrég fejezte be André F regényét, "Az ember életét", és nekem is ajánlotta. Végül én is a szerző rajongója lettem.
Chaeyul meg fogja találni a maga útját.
Mind hazugság.
Nem vagyok különleges.
Nem vagyok én semmi.
Chaeyul, máris mész?
Kiteszlek a sulinál, amikor megyek dolgozni.
Ezért lettél átjelentkeztetve ebbe az iskolába, hogy közelebb legyél a kórházhoz, ahol dolgozok.
Te is tudod, hogy nem ezért történt.
És amúgy is! Kilenckor indulsz dolgozni. Mi vagyok én, főiskolás?
Mit számít, ha egy kicsit elkésel?
Mindig mondtam neked. Az élet túl rövid ahhoz, hogy komolyan vegyük.
Újabb hazugság.
Na, volna kedved lógni egyet az iskolából, és együtt kocsikázni apával?
Lógni az iskolából?
Aztán, ha majd lehúzhatom a jegyeimet a vécén, örülni fogsz neki! Nem igaz?
Most indulok.
Rendben.
An Chaeyul. Hát itt vagy.
Pézsmaillat.
Hallottátok?
Mit?
Valami szexi szatír lófrál a suli körül mostanában!
Szexi szatír?
- Megharapja az embert? - Micsoda?
Nem mutogatja magát vagy taperol össze. Csak beléd harap!
- Már megint a harapós férfiról van szó? - Aha!
Harapós férfi?
Azta! Seulgit is megharapta!
[Hyeoji: Azta! A harapós férfi felbukkant! Őt is megharapta!]
[Miseon: Hallottad? Az előző félév óta teljesen eltűnt.]
[Ayeong: Nagy az isten állatkertje, hehe...]
[Seonkyeong: Igaz, hogy kiszívja a véredet?]
[Seonyeong: Csak a mi sulink diákjait szokta megtámadni?]
[Jeongmin: A rendőrség még nem kapta el?]
[Sujeong: Legyetek résen...]
[An Chaeyul (17) - megharapott új diák]
[Hogy érzed ma magad?]
Káromkodhatok?
Tényleg...?
[Nem akar hinni nekünk...]
Most nem tehetem meg.
[Jelenteni fogod a szatírt?]
Nem, nem fogom.
Kényelmetlenül érezném magam, ha bejelenteném, a szüleim pedig...
Tényleg szükséges erről beszélnem?
Jó reggelt!
Jól van, rendben.
- Jó reggelt! - Névtábla-ellenőrzés!
Jól van, kezdjük!
5-4-3-2-1! Elkéstetek!
Engedjen be minket!
Mind elkéstetek!
Csendet! Csendet!
Ez a szánalmas...
Tanár úr! Az órája öt percet siet!
Akkor gyertek öt perccel hamarabb!
A késésről mindenki osztályfőnöke tudni fog!
- Világos? - Mi? Ne mondja el nekik!
Szemtelen kölykök!
Jól van, nézzük csak!
Büntetőpont mindenkinek!
Bumm!
Elkéstél! Na, mi van, már megint nem jött a busz?
Téged még sose láttalak itt.
- Nos... - Hé, az ott...
Tanár úr, ön most illetlenül viselkedik!
Micsoda?
Hogy mered megragadni a csuklómat?
Mi baja van ennek...?
Az iskola kapuját 8 óra 20 percig lehet átlépni.
Ön is tudja, hogy a tanárok, a szülők, és a diákok mind ebben állapodtak meg.
De ön öt perccel hamarabb bezárta a kaput.
8:15 és 8:20 között óriási a különbség, nem igaz?
Nos...
Mindössze öt percről van szó!
"Mindössze"? Hogy mondhat ilyet, tanár úr?
Öt perc alatt az ember megmoshatja a koszos haját, ehet még pár kanállal a reggeliből,
magába szívhatja a friss, reggeli levegőt, és akár... meg is könnyebbülhet!
Ez értékes öt perc számunkra!
Szerinte is, szerintem is, mindenki szerint igazságtalan, hogy emiatt az öt perc miatt későnek nyilvánít minket!
Most komolyan azt hiszi, hogy ez beválik?
Túldramatizálod a dolgot!
Azta, még a végén tényleg bejön!
Gyertek holnaptól kezdve öt perccel hamarabb!
Mindenki menjen azonnal a tantermébe! Indulás!
Köszönjük!
Tanár úr, soha többé nem fogok elkésni!
Bumm!
Te meg mit álldogálsz itt még mindig?
Új diák vagyok.
Ó, szóval te vagy az újonc!
Én leszek az osztályfőnököd!
Menjünk!
Ma új diák érkezik az osztályba.
Mutatkozz be nekik!
An Chaeyul vagyok.
Örvendek a szerencsének.
[2-es tanuló, bukdácsol, 3-as tanuló...]
[3-as tanuló, 2-es tanuló, 3-as tanuló]
[bukdácsol, 3-as tanuló, 2-es tanuló...]
Ki szeretne segíteni az új diáknak?
Pluszpont jár érte.
Jól van, Haeni! Egy osztálytitkár mutasson példát!
An Chaeyul, ülj le! Ha bármi kérdésed van, fordulj csak Haenihez!
Ülj le oda!
Tanár úr, itt Mina szokott ülni.
Ma rajzversenyre ment.
Ó, tényleg. Akkor ülj le oda!
Ülj le oda!
Rendben.
Kezdődik a tanári értekezlet, ezért most mi következik?
Csendes tanulás!
Nincs beszélgetés, csak tanulás, világos?
- Igenis, tanár úr! - Rendben!
Mi van ezekkel...?
Mi van vele?
Most pedig hallgassa meg a szöveget arról a témáról, amiről az imént olvasott!
Rendben, akkor most beszéljük az elektronikus szavazási rendszerekről!
Az elektronikus úton történő szavazással kapcsolatos vita azóta napirenden van,
mióta Florida lyukkártyás szavazórendszere létezik.
A szavazórendszerek fejlesztésére azóta dollármilliók százait költötték már,
melyek túlnyomó része a papír nélküli, elektronikus szavazórendszerekbe lett fektetve.
Az újabban javasolt, kompjuterizált szavazórendszer elméletben jól hangzik...
Ez az iskola, a diákok, a tanárom...
És az a férfi korábban...
Olyan, mintha ez mind a büntetésem lenne. Anyától és a világtól.
Mi rosszat tettem?
Szia. Nam Hyoju vagyok.
Szia.
Remélem, nem bántottalak meg az előbbivel.
Mivel?
Azt mondtam, hogy nem ülhetsz oda, mert az Mina helye.
Mi van vele?
Szóval nem bántottalak meg? Az jó.
Néhányan érzékenyen reagálnak az ilyesmire.
Aztán ebből adódnak a félreértések.
Komolyan? Én nem vagyok ilyen.
Akkor remélem, jól ki fogunk jönni egymással.
[A Seonam Leánygimnázium detektívjei]
[Mido: Csapat, munkára fel!]
[Mido: Halljátok az Egyes Számú Őrült Kutya parancsát!]
[Seongyun: Végre?]
[Yehi: Komolyan?]
[Hajae: Értettem!]
An Chaeyul. Hát itt vagy.
Az ott... nem egy harapásnyom?
Biztos megharapták!
Azta, megharapták!
A harapós férfi volt az?
Komolyan?
Már megint fecsegtek!
Lányok, maradjatok csendben!
Csendet, világos?
Vagy mind büntetőpontokat akartok kapni?
Tanárnő! Az új diákot megharapták!
Micsoda? Ti meg miről beszéltek?
Van egy szatír, aki a harapós férfi névre hallgat!
Azt beszélik, vért iszik!
Kétlem, hogy vért inna! Csak harapni szokott!
A szádba dugta a zsálya ízű nyalókát is?
Csendet!
Nocsak, úgy látom, egészen begyulladt.
Mi történt?
Egyedül is el tudok menni.
Az osztályfőnöknek azt mondtam, segíteni fogok neked.
De ki ez a szatír, amiről mindenki beszél?
Híres errefelé. Rögtön megharapott, ahogy idekerültél.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Akkor én most megyek.
Doktornő?
Ó, gyere csak be, és ülj le ide!
Biztos nagyon fájt. Kitisztítsuk a sebet?
Hagyja csak...
Nem, le kell fertőtlenítenünk!
A pasikat, akik ilyet csinálnak, ki kellene herélni.
Nem gondolod?
Kész is vagyunk. Várj egy kicsit!
Mit csinál?
- Hagyd, hadd fényképezzem le! - Mi?
[Jelentés: az első napján megharapták. Ingerlékeny természet. Nem foglalkozik másokkal.]
[Az áldozatról]
Ne harapdáljon!
Gonosz dolog volna, ha ugyanott harapna meg.
Tessék?
Ki maga?
Biztos vagy benne, hogy nem akarod jelenteni a történteket a rendőrségnek?
Még ha be is jelenteném, akkor is csak a biztonsági kamerák felvételeit néznék meg,
és kiküldenék párszor egy kocsit járőrözni.
Ez igaz.
[Az én drága tanárom, Elena]
Olvasd el!
Tetszeni fog.
Ha tanár úr, hát megint itt van!
- Köszönöm. - Semmiség.
Hát ébren vagy?
A neved An Chaeyul, nem igaz? Te vagy az új diák.
Hogy van a duzzanat?
Megvagyok.
Mondd... Magadnak tetted rá a kötést?
Két orvos van ebben az iskolában?
Nem, én vagyok az egyedüli.
Akkor ki volt az a nő korábban? És ki volt ez a férfi az imént?
Mi folyik itt?
Hogy elszaladt az idő!
Az igazgatónő azt mondta, ne ébresszelek fel.
De üzeni, hogy ha felébredtél, akkor keresd fel őt az irodájában.
Én?
Egyébként ki volt ez a férfi az imént?
Kicsoda?
Ó, biztos Ha tanár úrra gondolsz.
Ő az irodalomtanárod.
Miért adta ezt nekem?
Minél jobban töröm rajta a fejem, annál furcsább és furcsább lesz ez a hely.
Mi ez?
Köszi, már mindenütt kerestem őket!
Hála neked, végre megtaláltam.
Nem nyúltam hozzá...
Hálás vagyok érte. Meséljek egy vicces történetet?
Nem, igazából dolgom lenne...
A kártyák a lábaid előtt hevertek.
Szerinted ez pusztán a véletlennek köszönhető?
Már mondtam, hogy nem érdekel!
A Mágus kártyája!
Attól függően, hogy hogyan értelmezzük, akár azt is jelentheti, hogy találkozni fogsz egy nemes úrral!
És most mit akar ezzel?
Ez nem iskola, hanem elmegyógyintézet!
Ma találkozni fogsz valakivel!
Értem... Köszi...
Nem szökhetsz el a sorsod elől!
Várnod kell egy évet, mert túl sokan vannak a várólistán előtted.
Bonyolult bekerülni.
Beadtam az átjelentkezési kérelmet egy olyan iskolába, ahol nagyjából a jegyeidnek megfelelő a szint.
Ezért csak várj még egy kicsit!
Igen, kedves Ma asszony.
Ne aggódjon, mindenről gondoskodni fogunk.
Mindent megteszek annak érdekében, hogy elintézzük.
Igen, igen.
Igen, az remek lenne! Hamarosan találkozunk! Viszonthallásra!
Chaeyul kedves! Gyere be és foglalj helyet!
Jó napot kívánok.
Emeld fel a fejed!
Nem szabad emiatt emésztened magad, ugye tudod?
Persze, hogy nem! Mit számít, hogy elutasították egy nemzetközi gimnáziumból!
A semmi miatt bosszankodik. Folyton aggódok miatta!
Olyan rossz érzés, hogy így kikészül a felvételi vizsgák miatt!
Szeretném, ha nyugodt környezetben tölthetné a gimnáziumi éveket.
Helyes döntést hozott!
Ne aggódj!
Úgy örülök, hogy önt választottuk!
Egyébként még mindig olyan elegáns, mint ahogy az emlékeimben élt!
Rég találkoztunk, nem igaz?
De.
Ez az első napod itt nálunk, de hallottam, hogy máris valami sajnálatos dolog történt.
- Megharaptak. - Megharap-...!
Úgy érted, egy kutya?
Nem, egy férfi.
Ez lehetetlen!
Hadd nézzem!
Nem gondolod, hogy el kellene menned vele a kórházba?
Annyira nem vészes.
Hogy nézhetnék így édesanyád szemébe?
Utána fogok járni ennek az egésznek!
Biztos nagyon megijedtél!
Ismered a mondást, ugye? "Ami nem öl meg, az megerősít!"
A mai bukkanó segíteni fog neked abban, hogy a későbbiekben ennél nagyobb akadályokat is leküzdj.
Biztos vagyok benne, hogy a ma történtek miatt csak még jobban megkedveled majd ezt az iskolát!
Szóval felejtsünk is el mindent, rendben?
Igen.
Ez zsálya tea.
Nyugtató hatása van.
Köszönöm.
Az a férfi, aki megharapott...
Ismerted őt?
Igyekezzetek és üljetek le!
Majd később átöltöztök! Nem is szégyellitek magatokat?
Hiszen egymás közt vagyunk!
Hogy értitek azt, hogy egymás közt?
Ó, hát itt vagy! Minden rendben?
Leülni! Jól van, akkor kezdjük.
Egyre többen jelentenek beteget, ezért legyetek óvatosak! Meg ne fázzatok!
Iskola után azonnal menjetek haza, és ne csatangoljatok az utcán!
- Igenis, tanár úr! - Jól van.
Csak átmenetileg leszek itt. Kit érdekel, ha furcsa ez az egész?
Csak egy év. Ezt fél lábon is átvészelem.
Később pedig majd kitörlöm az egészet az életemből.
Jaj...!
[Nem kérdezed meg, hogy jól vagyok-e?]
Jól vagy?
A lábam...!
Ennyire erősen azért nem ütköztünk össze...
Most mitévő legyek? El fogok késni!
Tudnál segíteni?
Most mit akar?
Hová megyünk?
A tornateremben hagytam a táskámat.
Nem tartalak fel, ugye?
Csak nem aggódsz miattam? Köszi, hogy a terhemre vagy.
- Most sértegettél a fejedben? - Nem.
Akkor jó.
Tényleg így megütötted magad?
Jaj!
A lábam!
- Hol van a táskád? - Ott!
[Minden nap lányos nap! Lee Yehi. Kitűnő a dolgok túldramatizálásából, bukdácsol az iskolában.]
[A detektívek parancsnoka! Yun Mido. Chaeyul behálózásának kitervelője.]
[A detektívek sámánnövendéke! Kim Hajae. Még a saját jövőjét sem ismeri.]
[A detektívek tettre kész kapitánya! Choi Seongyun. Előbb üt, aztán kérdez.]
[A Seonam Leánygimnázium detektívjei]
Te vagy An Chaeyul.
Ti meg kik vagytok?
Ó, bocsáss meg!
Te vagy An Chaeyul, a zseni.
Ti vagytok a helyi vagány csajok, akik másokat szekálnak?
Szekálnak?
Hogy képzeled?
Te voltál az a gyengélkedőn!
Te pedig a tarot kártyáknál!
Veled találkoztam ma reggel az iskola kapujában!
- Ti...! - Így van.
Már azelőtt figyelemmel követtünk téged, hogy áthelyeztek volna ebbe az iskolába.
Valóban?
El akarjátok lopni a pénzem?
Hogy gondolhatod, hogy mi, detektívek, képesek lennénk lopni a pénzed?
Detektívek?
Ez most valami vicc? Eddig nem volt valami jó napom!
Azta, nem valami kedves! De azt mondják, a zsenik sosem azok.
Ne hívj zseninek!
És te se csináld azt!
A bátyád már a PhD-fokozatot is megszerezte, nem igaz?
Az anyukád számtalanszor dicsekedett már azzal, hogy a Harvardon tanul.
Ja, az anyukád azt mondja, te is különleges vagy.
Szóval te is biztos zseni vagy.
Az egyszer sem jutott eszetekbe, hogy én nem vagyok zseni, ti pedig mind hülyék vagytok?
Nem!
Hagyjuk ezt abba! Félre!
Nem akarod elkapni a harapós férfit?
A harapós férfit?
Ti meg honnan...?
Nyomoztunk már az ügyben korábban is.
Ugye tudod, hogy nem te vagy az első, akit megharapott?
Ó, és a jó hír! Fel vagy véve!
Hova?
A Seonam Leánygimnázium detektívklubjába.
Tudom, döbbenetes.
De én ilyen nyitott vagyok.
Biztos vagyok benne, hogy ebben a többiek is egyetértenek velem.
Mit tettem, amivel kiérdemeltem a felvételt?
Megharapott az a férfi!
Álljunk bosszút rajta!
Így van, bosszú...! Az jót tesz az ember szellemi állapotának.
Azt mondtad, eddig rossz napod volt.
Ezért ne hagyjuk, hogy máskor ilyen napod legyen!
Persze semmi sincs ingyen.
Szereted André F műveit, ugye?
Nemrég fejezte be André F regényét, "Az ember életét", és nekem is ajánlotta. Végül én is a szerző rajongója lettem.
Ha bármi másra szükséged van, csak szólj nekünk, és mi majd elcsórjuk...!
Akarom mondani, megszerezzük neked.
Na, mit szólsz?
Hogy mondhatnál nemet?
Mintha ezt nem tudtam volna megszerezni magamtól is!
Ez nektek egyezkedés?
[E-mail elküldve]
Tanár úr, befejeztem a nyomtatást.
Csak hagyj nekem belőle egy példányt, a többit pedig oszd szét!
Rendben.
- Köszönöm! - Bármikor!
[Jó diákok]
Jó napot!
Hé, An Chaeyul!
Jó napot kívánok!
- Hagyjatok! - Kapjátok el!
Lerázott minket!
Most mitévők legyünk?
Kapjuk el őt?
Akkor hagyjuk, hogy meglépjen?
Agyafúrt tervre van szükségünk!
Eszembe is jutott valami.
Na és mennyire ravasz?
Nagyon, nagyon ravasz!
Ezek totál elmebetegek!
Valamilyen szinten még veszélyesebbek a szatírnál is!
Eddig fogcsikorgatva, de képes lettem volna átvészelni mindezt,
de most már úgy érzem, át kell jelentkeznem máshova.
Chaeyul, édesanyád nemrég felhívott,
hogy közölje, már nincs többé szükséged különórákra.
Sok sikert a külföldi tanulmányaidhoz, remélem, segíthettem valamit.
Elmentem golfozni!
[Amerikai boszorkány]
[Boston külvárosában]
Mi van?
Milyen napod volt? Történt valami?
Hogy történt-e? Apa elment golfozni.
Valami fiatal nőcskével.
Csak ennyi történt.
Az apádra tartozik.
Még csak meg se lepődsz.
Bár igazából nem is apához, hanem a bátyámhoz mentél férjhez.
Chaeyul, elég legyen ebből!
Mesélj az iskoláról!
Ó, az iskoláról?
Borzalom! Mind a diákok, mind a tanárok!
Bár végül is te választottad.
Te is tudod, milyen nehéz volt az a másik iskola.
Biztos vagy benne, hogy képes leszel a legjobb jegyeket megszerezni abban a suliban?
- Ha igen, akkor járhatsz oda. - Képes vagyok rá!
Ez csak természetes. Arról beszéltem, hogy első leszel-e majd az egész kerületben.
A Seonam Leánygimnázium magániskola ugyan, de a diákoknak rosszak az eredményei.
A te jegyeiddel hamar az élre tudsz majd kerülni.
Ha a tanárok furcsák, ne hallgass rájuk! Ha a gyerekek furcsák, akkor ne töltsd velük az idődet!
Nehéz volt bejuttatnom téged oda, ezért maradj ott egy évig! Világos?
Akkor miért mondtad le a különóráimat?
Abban is te döntöttél!
Nem éreztem úgy, hogy bármit is használna.
Majd keresek neked egy jobb tanárt!
Akarsz még valamit?
Nem.
Ne feküdj le ma túl korán! Beszéljünk holnap is!
Szeretlek, kislányom.
Hihetetlen egy nő...
[a Seonam Leánygimnázium 17 éves diákja, kitűnő tanuló] [lakhelye: Szöul, Seongbuk-városrész; az iskolából 4-5 körül indul vissza a kollégiumba]
Yunjung...
Tényleg szükség van erre?
Nem látszunk ettől kicsit őrültnek?
Te amúgy is őrültnek tűnsz...
Bocsi...
Miért, van más mód?
Akkor... most?
Igen.
Most!
Itt van! An Chaeyul!
Jó reggelt! Szia An Chaeyul! Szia!
Ügyes, tudomást se vesz rólunk.
Mintha észre se vett volna minket.
Talán nem hall minket.
- An Chaeyul. - An Chaeyul!
An Chaeyul!
Gyertek velem!
Mit műveltek? Megmondtam tegnap, hogy...
Tegnap elfelejtettünk elmondani neked valamit.
Hagyjatok ki engem ebből az egészből!
Errefelé laktok egyáltalán? Persze, hogy nem!
Akkor meg mit kerestek itt korán reggel?
Most komolyan!
Mutassuk meg neki!
Mi az?
Mi van, pókhálót fogtok lőni vele, vagy mi?
Hát nem érted?
Mi mind a harapós férfi áldozatai vagyunk!
Most biztos számtalan dolog kavarog a fejedben.
Kezded már érteni?
Gyerünk!
Na persze...
Most biztos azt gondoltad, "na persze".
Nemcsak a detektívklub tagjai vagyunk, hanem a harapós férfi áldozatai is!
Az lehetetlen!
Mindannyian?
Persze! Szerinted csak kamuztunk?
Maradj csendben, te állat!
Titeket is mind megharapott?
Hazafelé tartottam a boltból, ahol babcsírát vásároltam a nagymamámnak.
Még mindig itt él az emlékezetemben az a mocskos, szennyes érzés!
Azóta gyűlölöm a babcsírát!
Én... a pékségen voltam, kenyeret venni. Akkor történt!
A kenyerem!
Jaj! Ez fáj!
Én épp egy csomagot vettem át a hallban.
Engem...
Engem csak úgy megharapott.
Még mindig rettegek, ha eszembe jut!
Nézzétek meg ezt!
Emlékezni se bírok rá!
Ebben a tanévben megtámadták Ma Seulgit az egyes osztályból, Go Hyeonjeongot a négyesből.
Kwak Soryungot a hetesből, és An Chaeyult a hármasból.
- Az vagy te. - És minket.
- Értem. - Mit értesz?
Felfogtam, hogy megharapott titeket egy férfi. Oké?
Egyáltalán nem oké!
Úgy tűnik, azért akartok bosszút állni, ami veletek történt.
De engem ez egyáltalán nem érdekel!
Hogyhogy nem érdekel?
Ugye nem gondoltad, hogy a harapdálás abbamarad?
Ez a férfi könyörtelen!
Elég!
Kapjátok el!
Az áldozatokat nemcsak egyszer, hanem kétszer is megharapta!
Vagyis sosem lehet tudni, mikor harap meg újra!
- Nem ok nélkül csináljuk mindezt! - Így van!
Nem ér véget a dolog egy harapás után?
Midomidomi! Vajon ez majd meggyőzi őt?
Már majdnem horogra akadt. Már csak egy apró löket szükséges.
Meg kell győznünk őt! Sok mindenen keresztülmentünk miatta.
Tényleg szükség van erre?
Nem látszunk ettől kicsit őrültnek?
Te amúgy is őrültnek tűnsz...
Bocsi...
Miért, van más mód?
Akkor... most?
Igen. Most!
Harapjatok!
Nem úgy volt, hogy nem harapunk ilyen erősen?
Bocsi.
Szép munka, lányok!
Fájt ugyan, de a fognyom nem túl mély.
Csak nálam?
Csináljuk újra!
- Újra? - Újra...?
Így van, újra!
Ti mind megőrültetek!
Őt harapjátok meg először!
Gyerünk!
Ti megőrültetek!
Egyél, zseni An Chaeyul!
Általában nem szoktam ilyet mondani.
Kopjatok le, mielőtt én koptatlak le titeket!
Kemény dió!
Nem szoktál hízni, még akkor sem, ha sokat eszel, mi?
Mindig vannak ilyen lányok.
- Hozzál magadnak! - Nem lehet. Diétázok!
17 éve folyamatosan diétázik...
Ne foglalkozz velük! Ne foglalkozz velük!
Ami azt a zsályaízű nyalókát illeti...
Zsálya?
És mindegyik áldozat érezte a parfümjének illatát is.
Ahogy természetesen mi is.
Mi is volt az?
Itt van a nyelvemen...
Pézsma! Pézsmaillat volt!
Már el is felejtettetek egy ilyen fontos részletet?
Az élet túl bonyolult ahhoz, hogy mindenre emlékezzek.
Olyan együgyű vagy...
Két hónapja most bukkant fel először.
A legfurcsább az, hogy csak a mi iskolánk lányait harapja meg.
A környező iskolákba járó lányok közül nem volt egy áldozat sem.
És ami még furcsább, hogy a legtöbb áldozatot a lakásuk közelében harapta meg,
vagy a különóráikon, nem az iskola előtt.
Ez igaz. Engem is a házunk előtt harapott meg. Pedig mi nem is abban a kerületben lakunk, ahol a gimnázium áll.
Miért csak a mi diákjainkat harapja meg?
Tényleg nem tudjátok? Pedig egyértelmű.
Miért, te tudod?
Mert az itteni lányok szépek! Hát nem egyértelmű?
A Seonam Leánygimnáziumba híresen szép lányok járnak. Emellett a mi egyenruhánk is a legcsinosabb.
A szatír biztos annyi csinos lányt szeretne megharapni, amennyit csak tud.
Nem erről van szó!
Nahát, ezek tényleg betegek! Őrültebbek, mint gondoltam volna!
Nem, az áldozatokban van valami közös.
Mi az? Miért nem mondtad eddig?
Akkor sikerült rájönnöm, amikor a szünet előtt az áldozatokról kutakodtam.
Van valami furcsa velük kapcsolatban.
Mi az?
A titokzatos, iskolán kívüli tevékenységük!
A titokzatos, iskolán kívüli tevékenységük?
Nem, nem hagyhatom, hogy berántsanak ebbe!
Térj észhez, An Chaeyul! Most már elég volt!
Ne kövessetek, és ne zaklassatok!
És tudom, hogy nem az én dolgom...
De inkább arra kellene koncentrálnotok, hogy bejussatok valamelyik főiskolára,
ahelyett, hogy egy szatírt kergettek!
Már most? Még van rá két évünk!
Azt hiszem, neked még évtizedek vannak hátra...
Mindössze attól félünk, hogy ismét megharap téged!
Megpróbáljuk elkapni, mielőtt valami mást is csinálna.
Mi több, mi detektívek vagyunk.
Ez is nevetséges. Komolyan? Detektívek? Ti csak gimnazista lányok vagytok!
Bízzátok ezt a rendőrségre és a tanárokra!
És ha ennyire unatkoztak, menjetek el karaokézni! Én is ezt szoktam csinálni.
Félre!
Milyen udvariatlan!
- Menjünk el karaokézni! - Indulás!
Evés után majd elmegyünk!
- Menjünk! - Leülni! Egyél!
A titokzatos, iskolán kívüli tevékenységük!
Annyira bosszant ez az egész! A szatír, anya, ez az iskola...!
De a legidegesítőbb mind közül...
Így van! Felejtsd el, ahogy az igazgatónő is mondta!
De honnan tudta az igazgatónő, hogy...?
An Chaeyul, beszélhetnénk egy kicsit?
Velem?
Miért kell pont itt beszélgetnünk?
Nem akarom, hogy más is meghallja.
Mondd, összebarátkoztál azokkal a lányokkal? A detektívlányokkal.
Nem! Nem őrültem meg!
Nem ismerlek ugyan túl jól, de sejtettem. Nem illenél hozzájuk.
Nem rossz ember egyikük sem, de kicsit furcsák, nem gondolod?
Hajae folyton azt mondja, hogy képes látni a szellemeket.
Néha kiment az óra közepén emiatt. És mikor kinevették a furcsasága miatt, mérges lett ránk.
Yehiről pedig elég rossz pletykák terjengenek.
Elég! Miért mondod ezt most nekem?
Mit?
Miért érdekelne, amit róluk próbálsz elmesélni?
Csak próbálok segíteni egy új diáknak!
- Ez minden? - M-mire gondolsz...?
Egyszerűen csak furcsa. A mai napig alig beszéltél velem. És most azt mondod...?
Várjunk csak! Csak nem...?
Te az anyámnak dolgozol? Megbízott, hogy kémkedj utánam?
Nem, nem kémkedek! Tegnap este hívott fel!
Már tudta, hogy segítenem kell neked a beilleszkedésben.
És ő mondta, hogy nem vagy éppen a legügyesebb, ha barátokat kell találni.
Azt mondta, hálás lenne, ha furcsa lányoktól inkább távol tartanálak téged.
Miért kellett épp téged választania erre?
Szerinted én örülök neki? Csak szerettem volna én is titokban különórákra járni...!
Különórákra? Titokban?
Nem, nem erről van szó, Chaeyul!
Akkor miről?
Amit az imént mondtam... a különórákról...!
- Elmagyarázom máshogy...! - Egy pillanat!
Beszéltél neki a különórákról?
Most már értem!
Nemcsak abban segítettél, hogy beilleszkedjek itt, hanem az anyámat is folyamatosan informáltad!
Nem unatkoztál!
Várj! El fogod mondani az anyukádnak?
Ne félj, nem esik bántódásod! És mostantól nincs szükségem a segítségedre!
Ne haragudj, de semmi hasznodat nem vettem.
Hihetetlen egy nő...!
Amerikából kémkedik utánam, és még tanárt is próbál keresni nekem!
Azta!
Nem éreztem úgy, hogy bármit is használna.
El akarod kapni a harapós férfit, nem igaz?
Nem gondolod, hogy el kellene kapnod?
El fogod kapni, ugye? Ugye?
Elég legyen már!
Ha az áldozatok nem tesznek semmit, akkor mégis ki fog?
Légy őszinte! Téged is bosszant!
Ebben a tanévben megtámadták Ma Seulgit az egyes osztályból, Go Hyeonjeongot a négyesből.
Kwak Soryungot a hetesből, és An Chaeyult a hármasból.
Szerinted én örülök neki? Csak szerettem volna én is titokban különórákra járni...!
- Ó, An Chaeyul! - Beszélnünk kell!
- Van valami, amit tudnom kell! - Hallgatlak.
A titokzatos, iskolán kívüli tevékenységek, amiről beszéltél!
Van valami, ami mindegyik áldozatban megegyezik!
Mi történt? Hirtelen mégis érdekelni kezdett a dolog?
Később kinevethetsz!
A különórák azok, amik mindannyiunkban közösek?
Titkos különórák?
A különórák... nahát...!
Nem?
Tényleg zseni vagy!
Különórák!
De szerinted ez minden?
Azt akarod mondani, hogy tudsz még valamit?
Mit tudsz még?
Próbáltalak behálózni, hogy elmondhassam, és még a szabályokat is megszegtem ezért.
De te végig ellenkeztél.
Milyen kár...!
Most szórakozol velem?
Tényleg tudsz még valamit?
Miért, szerinted hazudok?
Higgy, amit akarsz!
Biztos vagy benne, hogy készen állsz az igazságra? Mert el fog szállni az agyad!
Ráharapott!
[Horgász Magazin: interjú a horgászkirálynővel, Yun Midóval]
[An Chaeyul (17) - a nagy hal]
[Ki tette rád a legmélyebb benyomást?]
Yun Mido!
Olyan csaló ő, aki a szavaival veri át az embereket.
[Na és az igazgatónő?]
Fura volt! Azt gondoltam, egy igazgató visszafogottabb.
De cseverészős nő volt. Nagyon bizarr!
[Na és Ha tanár úr?]
Mintha titkolna valamit...
Miért adta nekem azt a szövegkönyvet?
[És nem túl nyálas egy kicsit?]
Szerintem ilyen képet akar magáról mutatni.
A doktornő nagyon kedvelte őt.
[Na és a padtársad az osztályodban?]
Nem akarok beszélni vele, vagy a zsíros hajával! Még az arcára se emlékszek!
[Annak ellenére, hogy a padtársad?]
Semmit sem szeretek ezen a helyen!
[Nem fura egy kicsit ez a detektívklub?]
Először azt hittem, sosem csatlakozok majd hozzájuk.
De van valami velük kapcsolatban, ami...
Csak most az egyszer szeretném azt csinálni, amit én akarok!
Korábban ez még sosem fordult elő.
Hát itt vagy!
Mondtam nektek, hogy eljön, nem igaz?
Szervusz!
Szia!
Végre itt vagy!
Kerülj beljebb!
Üdvözlünk!
A szüleink csillagos ötöst kapnak árulásból!
- Milyen okos! - Milyen szép!
Elég!
Olyan boldog vagyok!
Hoztál valamit?
- Bulizzunk! - Hurrá, bulizzunk!
Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Angol felirat: DramaFever
http://yisanprojekt.hu/
Ez egy ingyenes fansub, rajongóktól rajongóknak. Kereskedelmi forgalomba NEM hozható!
This is a FREE fansub. NOT for SALE!!! Get it for FREE @ d-addicts.com