Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
~ A szerelmes király ~ 17. rész
Öt családnak küldtem hivatalos meghívót.
- Megkaptad a névsort? - Igen.
Te azonban meghívtad... Wang miniszter úr lányát.
Én pedig meghívtam még egy ifjú hölgyet.
Így összesen heten vannak.
Köztünk van Korjó hét legszebb és legtehetségesebb kisasszonya.
Lépj elő!
Ne rejtőzködj a sötétben!
A pénzügyminiszter úr egyetlen lánya.
Úgy hívják,
hogy San.
Ez a kisasszony mit keres itt?
Az arcán állítólag egy sebhely éktelenkedik, mert gyermekként megtámadták őt.
De sikerült találnia egy nagyszerű gyógyítót, aki teljesen eltüntette a sebet.
Ezek szerint akkor soha nem is volt seb az arcodon?
Édesanyám, ez az ifjú hölgy...
Ő az, aki majdnem feleségül ment Wang miniszter második...
Megmutatnád nekem a sebhely nélküli arcodat?
Így szól a királyné parancsa.
Hogy sikerült ennyi éven át elrejtened e szép arcocskát?
Édesapád vett rá erre?
Az emberek ravasz megoldásokhoz folyamodnak, csak hogy ne váljanak jüani adománnyá.
Néhányan minden hajukat levágják, hogy szerzetesnőnek tűnjenek.
Mások hamis szóbeszédet terjesztenek el, miszerint sebhely van az arcukon.
Megint mások...
Erőszakkal akarják feleségül vetetni magukat.
Dan.
Parancsára, felség.
Te hallottál ilyesféle szóbeszédről?
Nem számítottam rá, hogy ma itt találkozunk.
Amikor a trónörökös meghívott téged, mit mondott neked?
Azt mondta...
~ 3 nappal a teadélután eseményei előtt ~
Te vagy az első számomra.
Az első micsoda?
Ha egyszer rájössz a titkomra,
és megtudod, mit tettem,
és mit fogok még tenni,
bizonyára meggyűlölsz majd engem.
Sosem fogod megérteni.
Mégis...
Te vagy az első számomra.
Ezt soha ne feledd!
Nekem is...
- Mondanom kell valamit. - Hallgatlak.
Bármit is kell mondanod,
meghallgatlak.
Mi ez?
Fogadd ezt el!
De mi ez?
Akkor csináltam, mikor a karkötőt is, amit neked adtam.
És?
Emlék édesanyámtól.
Túl nagy volt az ujjamra, ezért mindig így hordtam.
Fogadd el!
Nem fogadhatom el! Túlságosan becses számodra.
- Tekintsd egyfajta kötelezvénynek! - Kötelezvénynek?
Egy nap,
ha szeretnél kérni tőlem egy szívességet, mutasd ezt majd fel előttem!
És akkor én majd megteszek érted bármit.
Komolyan?
- Tényleg megígéred? - Igen.
- Bármit? - Hiszen ezt mondtam.
- De miért? - Akkor inkább add vissza!
Nem azt mondtam, hogy nem akarom! Hadd gondolkozzak el ezen!
Az ember ne gondolja meg magát, ha már megígért valamit.
Na...
Nézd!
Hogy néz ki? Illik rám?
Késett.
Kicsoda maga?
Tegnap találkoztunk...
- A palotában. - Ezt nem hiszem el...
Ilyen az én szerencsém...
Mindenki csakis az én figyelmemre vágyik.
Azért jöttem, hogy megbeszéljek önnel valamit.
Én nem tudok semmit,
és még ha tudnék is, kétlem, hogy bármit meg akarnék önnel beszélni.
Szóval hagyjon békén!
Kisasszony!
San kisasszony!
A hintóm már vár önre.
Itt is beszélgethetünk.
Azt nem szeretném.
Itt túl sötét van.
Így elrejteni egy ilyen szép arcocskát...
Micsoda pazarlás!
Ha őfelsége megláthatta volna, szívének igazán kedves lehetett volna.
Maga mindig ennyi ostobaságot hord össze?
Szeretné, hogy móresre tanítsam?
Ez fáj!
Az imént kisasszonynak szólított. Elment az esze?
A trónörökös tudja?
- Most meg a trónörökösről beszél? - Ez így nem lesz jó...
Közvetlenül őt kellene erről megkérdeznem.
Hogy ismeri-e San kisasszonyt...
Hogy megőrizte-e a titkát az ön kedvéért...
És ha így van, akkor mihez fog kezdeni?
Vagy menjek előbb a királyhoz?
Hallottam, hogy Dan beteg volt. Most már jobban van?
Ma este evett egy kevés kását.
Azokat a ruhákat fogom felvenni, melyeket édesanyám küldött.
Örömöt kell okoznom neki.
Értem, fenség. Örülni fog.
Ne vágj már ilyen arcot! Úgysem fogják Jüanba küldeni.
Nem lehet majd adomány belőle.
Megyek, és beszélek édesanyámmal.
Könyörgök majd, esedezek vagy nyafogok neki. Bármit megteszek, hogy itt maradhasson.
Mi a baj?
Ezek szerint nem Danról van szó...
Wang Rin úrfi jelenleg a királyné palotájában van.
Be is hívták?
Igen, de még nem jött ki onnan.
Hogy érted ezt?
Mi szél hozott, hercegem?
Nem kérettelek.
Vacsoráztál már?
Ő mit keres itt?
A segítségét kértem valamiben.
Sok mindent át kell olvasnom, és ellenőriznem kell, mielőtt a követek visszaindulnának.
Hiszen tudod, hogy apád, a király mennyire nem foglalkozik az ilyesmivel...
Rin!
Nézz rám!
A szemembe!
Miért vagy most itt?
Hogy könyörögj neki, hogy a húgod itt maradhasson?
Hallgatott rád? Biztos csak sértéseket vágott a fejedhez.
Rossz emberhez fordultál. Hozzám kellett volna eljönnöd!
- Nem erről van szó... - Majd én megkérem őt.
Ezért vagyok itt.
Nem kell aggódnia emiatt!
Szóval nem bízol bennem...
Megkérem hát édesanyámat.
Könyörögni fogok neki, még ha 3-4 hónapomba telik is.
Akkor majd hallgatni fog rám.
Kérem, ne tegye!
Hát akkor jól figyelj!
Kérlek, állj fel!
Rin volt az, aki a bátyja esküvőjéről szólt nekem.
Ő kért meg, hogy akadályozzam meg a fivére esküvőjét.
Akkor sem kellene csak úgy mindenki előtt térdre borulnod.
Azért beszélt nekem róla, mert úgy hitte, ezzel árthatnak majd nekem.
A bátyja és a húga helyett csak rám gondolt,
és eljött hozzám!
Születésedtől fogva felsőbbrendűként bántam veled.
Azóta, hogy újszülöttként a kezemben tartottalak, több voltál, mint bárki más!
„Köszöntelek e világban.”
„Meg foglak védeni.”
Azért, mert egy nap te leszel a király!
Előbb ígérd meg nekem!
Tiszteletben neveltelek fel!
Mit művelsz hát? Állj fel!
Azt kérte, hogy álljon fel!
Kérlek, ne küldd el a drága barátom, Rin húgát Jüanba!
Akkor majd felállok!
Fenség...!
A drága barátod...
- Húgát? - Igen.
Dant.
Én már...
Kihúztam a nevét a listáról.
Rin,
csak akkor hiszi majd el, ha te mondod neki.
Valóban így történt.
Dannak nem lesz semmi baja, fenség.
Tényleg muszáj így bámulnia az arcomat?
Szóval így néz ki az a nő, akit a trónörökös saját asszonyának nevezett...
Hogy is mondta? Hogy ön az első szerelme?
Nem kedveli az ilyen beszélgetéseket?
Úgy öltözik, akár egy gyógyító,
mégis úgy viselkedik, mint egy kéjhölgy.
Nem tudom, melyik is valójában,
de jobb, ha vigyáz azzal, amit mond!
Miért?
Ha nem kedvel engem, leszúr majd a tőrével?
Mindig tőrt hord magánál, de sosem ölt még meg vele senkit.
Azoknak másképp csillog a szeme...
Azoknak, akik már öltek embert, más a tekintete.
Nincs más, akivel egész nap beszélhetne?
Vagy talán...
Máskor mindig csendben kell maradnia?
Ilyen sokat fecsegtem...?
Beszéljen arról, aki engem vár!
Jól ismeri önt.
A fővárosban nem sokan ismernek engem.
Nos, ő ezt is mondta még nekem.
„Ha én a Wang-család sarja lennék,”
„senkinek sem adtam volna oda San kisasszonyt.”
„Megtartottam volna magamnak.”
Érdemes volna kiszállnia.
Az, aki ezt mondta, odakinn várja önt.
- Jaj, nekem! - Micsoda csapás!
Az egész család meghalt.
Ma reggel a család ifjú lánygyermekét el akarták vinni innen, hogy Jüanba küldjék.
- Anya! - Nővérkém!
Ne!
- Ne! Ne vigyék el őt! - Anya!
- Nem vihetik el őt! - Ne!
- Nővérkém!
Istenem!
- Édesanyám! - Édesanyám!
13 éves volt.
Miután meglátta, hogy megverték a feleségét,
a lány apja nem tudott uralkodni magán, és szembefordult a katonákkal.
Gazemberek!
Egy férfi se lett volna képes ezt tétlenül végignézni.
A lányát ajándékként Jüanba készültek küldeni,
a felesége pedig vért köhögött, olyan durván megverték.
Így hát...
Nekik rontott.
Fegyverek nélkül, egyedül támadt rá a katonákra, akik dárdákat és kardokat szorongattak.
A férfi, aki fakihordásból tartotta el a családját,
szempillantás alatt meghalt.
Az asszony nem volt jó feleség.
Neki kellett volna előkészítenie a férje temetését.
Helyette azonban felakasztotta magát.
Emellett rossz anya is volt.
Egyáltalán nem gondolt a gyermekeire,
akik így magukra maradtak.
Azok a lányok, akiket Jüanba küldenek,
mind hasonló történeteket mesélhetnének.
A szüleiket lehet, hogy nem ölték meg.
De szomorú jajveszékelésüket...
... Korjó-szerte mindenfelé hallani lehet.
- Egek...! - Édesanyám!
Miért hozatott ide engem, hogy e családról mesélhessen?
Eddig talán csak hallott róla.
Most a saját szemeivel is látta, mi folyik itt.
Na és... ha már láttam ilyesmit?
Kegyed tényleg bátor és éles eszű,
mint Lee mester tanítványai.
Már sokat hallottam önről.
Hallottam, hogy van egy női tanítvány,
akit Lee mester nagy becsben tart.
Túl sokat tud...
Egyszer a következőt mondta.
„Sok tanítványom van, aki ügyesen ír vagy forgatja a fegyvert,”
„de e lánynak van a legnagyobb szíve,”
„mellyel gondoskodni tud a gyengékről és a szegényekről.”
„Ezért ő az én legjobb tanítványom.”
Bizonyára mindenhol megvannak a besúgói.
Egyet még... a király mellé is sikerült odacsempésznie.
Nem kérdezek meg semmit kétszer, bár választ még nem hallottam.
Így hát ég önnel!
Kérem, álljon mellém!
Kérem,
álljon mellém,
a gyengék és a szegények érdekében!
Kisasszony?
Kisasszony, ön jött haza?
Kicsoda maga?
- Ki vagy te? - Kérem, ne öljön meg!
Milyen kapcsolatban állsz a pénzügyminiszter úrral?
A pénzügyminiszter úr...
... az én édesapám!
Szóval te vagy annak a háznak a kisasszonya?
Igen...!
Ha te vagy a kisasszony, akkor mégis kit szólongattál az előbb?
Ne bántson! Kérem, ne öljön meg!
Válaszolj! Ki vagy te?
Azt akarod,
hogy a jobb orcádon is hagyjak egy ugyanilyen sebet?
Akkor majd hajlandó leszel válaszolni?
Én vagyok a kisasszony...!
~ 2 nappal a teadélután eseményei előtt ~
Fenség, minek köszönhetjük a látogatását?
Annyit törtem a fejem, mégsem leltem meg a választ.
Hogy érti ezt?
Mi volna a legjobb ajándék? Aranyedények, ezüsttálak...
Van mindegyikből.
Na és a ginszeng?
Ez meg mi?
Ejnye, bizony van itt ginszeng bőven!
Mi volna a legalkalmasabb ajándék?
Ha elmondja, mit keres, én...
- Szeretnék... - Igen, fenség?
... egy ajándékot küldeni a kánnak. Mit gondol?
Szóval ezen gondolkozott!
Úgy hiányzik az én drága nagyapám!
Szeretnék küldeni neki valamit, aminek örülne.
De a világ összes kincsével rendelkezik már.
Találtál valamit?
Egyelőre nem!
Bizonyára önnél van az adománynak szánt lányok névsora.
Miért volna arra szüksége?
Tudja maga azt nagyon jól! Nem is kell kérdeznie!
A királyné még nem küldte át nekünk.
Azt mondta, még változtatnia kell rajta.
Valóban?
Azt hiszem, én segíthetek önnek.
Fenség!
Tudom, milyen az ízlése az uralkodónak.
Valójában...
Fenség!
Őfensége, a trónörökös egy hozzá méltó társat keres, akivel gyakorolhatna,
de senkit sem talált, aki alkalmas lenne erre, ezért szüksége van Wang Rin úrfira.
Rin jelenleg a parancsaimnak engedelmeskedve dolgozik.
Mondd meg neki, hogy igencsak elfoglalt.
„Rin úrfi bizonyára szorgalmasan dolgozik a királyné parancsára,”
„de a királyné számára a fia egészsége is fontos.”
„Ezért el fogja őt engedni.” Őfensége ezt is mondta.
Mi van, ha elutasítom a kérését?
Ebben az esetben őfensége ide fog jönni, hogy felséged palotájában gyakorolhasson Rin úrfival.
De mivel felséged mindig is szerette e hely csendjét, nem akarná kitenni önt ennek.
Ha kardot használnánk, azzal csak megvágnánk egymást.
Küzdjünk hát meg puszta kézzel!
Meg kell küzdenünk, hogy lássuk, ki sérül meg először!
Sosem harcoltál ellenem rendesen!
- Fenség...! - Ne szólíts így küzdelem közben!
Most már tovább nézhetitek.
Látod? Még most is visszafogod magad!
Miért nem mondja ki nyíltan, mit akar?
Ha valami mondanivalója van, hát ne tartsa vissza!
Ha futottunk, te mindig egy lépéssel mögöttem voltál!
Amikor íjászatot gyakoroltunk, te mindig célt tévesztettél néhányszor!
Százszor és ezerszer is megmérkőztünk már egymással,
de soha, egy alkalommal se...
... nyertél ellenem!
- Fenség? Jól van? - Fenség! Nem esett baja?
Majd én becsukatom őt!
Ne érjetek hozzá!
Senki sem érhet hozzá Wang Rinhez!
Csak én!
Senkinek sem fogom hagyni!
Becsaptam... a herceget.
Félre! Mindenki! Gyerünk!
Te!
Azt hiszed, örökké átverhetsz engem?
Azt hitted, majd eltitkolhatod ezt előlem,
és elmehetsz anélkül, hogy tudtam volna?
Hogy juthatott eszedbe ilyesmi?
Elmentél volna túszként?
El akartam mondani fenségednek...
- Mikor? - Kérem, bocsásson meg...!
Minek?
Megakadályoztattad a bátyád esküvőjét miattam,
így Dan neve felkerült a listára! Aztán azt hitted, te majd elmehetsz helyette?
Ezért kész bocsánatot?
Szóval fenséged még mindig nem tudja.
Ha te így elmész, velem mi lesz?
Nem fenséged miatt akarok elmenni.
Tényleg látni akarod, milyen, amikor tombolok a dühtől?
Ezt akarod látni? Igen?
Magam miatt...
... kell elmennem.
Mert a szívem... nap mint nap... egyre apróbb darabokra törik.
Oda nem mehet fel! Elnézést, várjon!
Ő az, ugye?
Amióta itt élek,
hallottam, miről beszélgetett a többi tanonc.
Hallottam, hogy ki ő.
Ő ennek a helynek az ura...!
Melyik úrról beszél?
A trónörökösről!
Végig ő volt a trónörökös? Jaj, kiráz a hideg!
Úgy értem... úgy beszélgettünk, mintha barátok lennénk!
Beszéltem hozzá, ő pedig válaszolt...!
És ez nem csak egyszer fordult elő!
A férfi, akit az imént rúgtak fejbe!
Várjunk csak...!
Kegyed nem tudta?
Ha ő a trón örököse, akkor én vagyok a pénzügyminiszter lánya.
Értem...
Mit mondott?
Nem tud semmit... Vagy talán csak színleli.
Tessék!
Mit kellene csinálnom ezzel?
Tedd az arcodra így!
Tartsd ott!
- Ez hideg! - Így nem fog feldagadni.
A szüleid megbolondulnak majd, ha belilul az orrod.
Hagyd rajta!
Mióta néztél minket, miközben gyakoroltunk?
Épp elég ideje, hogy tudjam, verekedtetek és nem gyakoroltatok.
Hallottál mindent, amiről beszéltünk?
Annyira nem voltam közel.
A biztonság kedvéért az ember jobb, ha tüzet és harcot csak távolról figyel.
Meg sem kérdezed, miért verekedtünk?
Sosem hallottam még megfelelő indokot arra, hogy miért kellene két férfinek verekednie.
Vajon mióta...?
Mióta nem néznek ezek ketten egymásra?
- Ugyan már! - Fáj a kezem, annyira hideg!
Helyette inkább engem néz.
Viseld el a fájdalmat!
Kedves hangon szól hozzám.
Elviselhetetlen vagy, ha ápolni kell...
És mosolyog rám.
Az ifjú pedig, aki se a mosolygást, se a hazugságot nem képes színlelni,
másfelé néz, nem beszél, és elrejtőzik.
Most pedig eldöntötte, hogy messzire megy innen.
Sohwa, mondd, beteg voltál? Mi van az arcoddal?
Bizonyára az az oka, hogy mostanában nem ittam sokat.
Nem arról van szó, hogy nem akarnak egymásra nézni.
Csak igyekeznek tudomást sem venni egymásról.
Sohwa.
Nyugton maradnál, kérlek?
Tudod, mi az, amikor valakit túszként Jüanba visznek?
Igen. A királyi család és a nemesek fiúgyermekeit így hurcolják el Jüan Birodalmába.
Gyakorlatilag foglyok.
- Miért kérdezed? - Az ő neve...
... rajta van a túszok listáján.
Anélkül jelentkezett, hogy nekem szólt volna.
Sokan vannak, akik hozzám hasonlóan önként jelentkeznek.
Így többet tanulhatok, és személyes kapcsolatokat építhetek ki egy remek országban.
Miért volna szükséged kapcsolatokra?
Talán hivatalnoki tisztségre vágysz náluk?
Igaz ez?
Igen.
Ezért verekedtünk ma. Megvolt rá az okunk.
Jól megvertem emiatt.
Bár én is kaptam eleget...
Jobb, ha hozok némi orvosságot.
Ha látszódna a sérülés, azzal nagy bajba kerülnék.
Ne félj! Nem hagyom, hogy elmenjen.
Akkor nem aggódok.
Ha nem hagyod, hogy elmenjen, annyi számomra elegendő.
Nagyon megbízol bennem...
De ez nem lesz könnyű.
Ha itt akarom tartani őt, az nem kevés erőfeszítésbe kerül majd.
Segíthetek valamiben?
Egyvalamit jegyezz csak meg!
Micsodát?
Ki az első számomra?
Én?
Számomra ennyi elegendő.
Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Angol felirat: KOCOWA
http://yisanprojekt.hu/
Ez egy ingyenes fansub, rajongóktól rajongóknak. Kereskedelmi forgalomba NEM hozható!
This is a FREE fansub. NOT for SALE!!! Get it for FREE @ d-addicts.com