Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Idebenn várja önt.
~ A szerelmes király ~ 4. rész
Rin?
Tessék!
Ülj csak le!
Az meg...?
Kend be vele! Itt!
Nem fáj annyira, hogy erre lenne szükség...
Akkor legalább a kedvemért tégy úgy, mintha használnád!
A legjobb orvosságot készíttettem neked a királyi orvossal.
Add ide!
Hagyja csak...!
Még csak nem is tudod, hol sérültél meg? Milyen kis ügyetlen vagy...
Tudod, hogy az anyámnak senkihez sincs egy jó szava se. Miért álltál ott előtte?
A semmiből tűnt elő...
Kérlek, értsd meg! Az anyám nagyon érzékeny, ha rólad és a fivéredről van szó.
Ez érthető...
A bátyám régóta áhítozik fenséged trónjára.
Pedig még csak nem is szórakoztató trónörökösnek lenni...
Lehet, hogy egyszerűen csak át kellene adnom neki a helyem.
A bátyád lesz a korona hercege, én meg a fejdísz vagy a hajtű hercege!
Ez nem tréfadolog...
Azt mondod?
Azt hiszem, ő se nevetett rajta, pedig mindig igyekeztem.
Ki?
Mi lóháton érkeztünk vissza.
Ő pedig gyalog, szóval biztos még mindig úton van valahol...
Na de kicsoda?
Úgy tűnik, hogy annak idején, gyermekkorában elkergették otthonról.
Mivel képtelen volt megvédeni az úrnőjét...
Mindenfelé vándorolt...
És valahogy az erdőben találta magát.
Ezután az a mester felfigyelt rá, és mielőtt éhen halt volna, a tanítványává fogadta.
Egészen mostanáig a cselédlányon járt az esze? Végig?
Ő is majdnem... meghalt miattam aznap.
Nem hívtam segítséget, mert kíváncsi voltam, mi lesz,
ezért sokan meghaltak.
Úgy tűnik, te már megfeledkeztél erről... én azonban nem.
Képtelen voltam bevallani neki, hogy én voltam az.
Mivel értékes, nagy becsben tartom majd.
Csak rajta.
Jangi!
Lee mester növendéke, Sohwa...
Igen?
Őfensége szeretne ismét találkozni vele.
- Meg kell tudnom, miféle nő...! - Majd én kiderítem!
- Jelents mindent, amit csak megtudsz! - Szétküldök néhány embert.
Várj! Majd én megkeresem őt...
Személyesen.
Nézni sem bírom ezt a félvér korcs herceget...!
Ez veszélyes!
Bátyám!
Mondd meg az urunknak, hogy a lány megszökött!
Értettem, uram!
Tisztán hallottam, hogy az egyik tolvaj azt mondta,
hogy „mondd meg az urunknak”! És az az úr te vagy!
- Fogd be a szád! - Mit művelsz?
Te és a herceg mihez kezdtetek?
Mit tett a trónörökös, míg azok az emberek meghaltak? Na és te?
Én az életemet is kockára tettem!
Mi... mi...!
Hallottam, hogy őfensége hóbortja nézni a szegényeket és az éhezőket.
Igaz ez?
Ne légy nevetséges!
Úgy teszek, mintha a herceggel sosem jártatok volna ott.
Az országban már így is mindenfelé gyűlölik őt.
Szóval tartsd a szád!
Az a lány megérkezett a Dzsangdan-tartományba.
Rendben.
De...
Őfenségétől is parancsot kaptunk.
Megtudtam, hogy a leány épp most érkezett meg a Dzsangdan-tartományba.
Ha a főváros felé tart... vajon hol áll meg legközelebb?
Bizonyára épp a Dzsangne-kapu felé tart.
- Egyedül? - Igen.
Ilyen nagy utat gyalog megtenni...
Kövessük őt? Vagy kapjuk el?
- Miért? - Tessék?
Minek kapnánk el?
Fenség, egyen egy keveset! Ezt az édesanyja küldte.
Fenség...!
Elnézést!
Van itt errefelé valahol egy kút?
Megmondaná, merre találom...?
Ön esetleg vizet árul? Fogytán a pénzem...
Mit akartok?
Van itt valaki?
Mennyibe kerül a gombóc?
Ennyiből mennyit ehetnék?
De ez túl sok!
Én mondom neked, An asszony fogadójában a legfinomabb az arab bor!
„Merre is találom azt a fogadót?”
Merre is találom azt a fogadót?
Hogyhogy nem tudod?
Namszan faluban van...
Tudod, rögtön a falu határában!
- Ó, tényleg! - El se lehet téveszteni!
Már száz lépésnyiről érezni az ital illatát.
Pontosan!
- Nem volna kedved elmenni oda? - De...
Sosem láttam még nőt ilyen jóízűen enni...
Szerintem a mestere biztos éheztette...
Ez így nem lesz jó.
Azt hiszem, még egy fogadót kell kerítenem neki...
Vajon olyannak örülne, ahol párolt húst árulnak?
Máris intézkedem!
Megnyugtató... hogy még mindig jól vagy.
És hogy újra találkozhattunk.
Ha odaértél Lee mesterhez, add át neki ezt a levelet!
Te nem jössz velem, édesapám?
Guhyeong majd elkísér.
- Mikor jöhetek haza? - Az a legjobb, ha sose.
Azt akarod, hogy megint sírjak?
San!
Az emberek mostantól azt fogják hinni, hogy a sebhelyes arcú Biyeon valójában te vagy.
De ha mellette maradnál, fény derülne e titokra.
Nem hagyom, hogy kiderüljön! Nagyon jól tudok titkot tartani!
Valaki célba vette a családunkat, és téged.
Egy rossz lépés, és felségárulással vádolnának meg minket.
Sosem foglak apának szólítani! Észre se fognak venni!
Kérlek, hadd maradjak melletted!
Elküldhetnek a jüanoknak adományként.
Kérlek... értsd meg!
Azért küldelek el, hogy megvédhesselek.
Kislányom...!
San!
A neved mostantól Sohwa.
Élj csendes életet, mint egy aprócska vadvirág egy hatalmas mezőn!
Kisasszony!
Megint sírni fogsz?
Úgy bizony...!
Mihez kezdjek egy ilyen sírós leánnyal?
Apa ép és egészséges, ugye?
Nemrég tért vissza egy üzleti útról a jüanok birodalmából.
- Szerintem valami erényes özvegyet kellene kerítenem neki. - Na de kisasszony!
Valakit, aki nyaggatja őt eleget, és vigyáz rá, hogy egészségesen éljen.
- De tudja... - Mit?
Szóval van valakije! Találkozgat valami özveggyel!
Özveggyel éppen nem, de gyanús alakok folyton ide járnak.
- Gyanús alakok? - De úgy tűnik, a méltóságos úr mindig elküldi őket.
- Kik azok? - Nem tudom, épp ezért gyanúsak.
Azt hiszem, akkor nem özvegyről van szó...
Egy család biztos fel akarja ajánlani neki egy hajadon, szűz leányát...
Ugyan már!
A lány biztos korunkbeli.
Ezért apa inkább elküldi őket, mert úgy érzi, túl kínos lenne ez számunkra.
Most már aztán elég legyen!
Szólnom kellene anyának, hogy őrködjön felettünk éberen.
A méltóságos asszonyhoz indul?
Addig kellene mennem, míg senki sem lát.
Hagyja csak itt a táskáját!
- Nem alszok itt. - Miért nem?
Figyelnek bennünket. A cselédek szállásán fogok aludni.
Kisasszony...!
Biztos megfázott! Aludjon itt ma éjjel...!
Hókörte, mézédes nektár, diós és sült rizssütemény...!
De hiányzott mind...!
[Emléktábla az Anszani Kim-klán úrnőjének, Suk asszonynak]
Hogy szolgált az egészsége?
Akárhányszor találkozunk, egyre magasabb vagy.
Hiszen jó ideje felnőtt vagyok már...
Hogyhogy ilyen érdes a kezed?
Az idősebb fiúk még mindig veled apríttatják a tűzifát, és veled mosatják a ruháikat?
Tudja, van egy csapat kölyök, akikről gondoskodok, de ők nagyon jól neveltek.
Manapság már kérnem sem kell tőlük semmit.
Elég rám nézniük, és rögtön kitalálják, mit is kell tenniük.
Huncut leány, mégis képes vagy ilyen könnyedén elpityeredni?
Hogy megöregedett, méltóságos uram!
Ejnye...!
Minden egyes nap hiányzott nekem!
Igen, te is nekem.
Egyél szépen!
Tudod, van egy barátom.
Ha most látna, biztos megint nyaggatna engem.
„Hogy beszélhetett meg vele találkozót anélkül, hogy megállapodtak volna az időpontban?”
És kuncogva nevetne rajtam.
Jól tettem, hogy úgy jöttem el ide, hogy nem szóltam neki. Ugye?
Amikor az ember belép valahova, illik köszönni.
Ha valaki beleeszik más ételébe, általában azt mondják, „jó étvágyat”, és hogy „köszönöm”.
- Miféle bűnt követtél el? - Bűnt?
Attól tartok, nem hétköznapi bűnről lehet szó,
ha egy palotaőrnek kell odakinn szobroznia emiatt.
Ezek szerint te egy bűnözőnek segítettél ma elmenekülni?
Vedd úgy, hogy ezzel törlesztettem az adósságomat!
Miféle adósságot?
„Ne haragudj senkire! Mosolyogj, ahogy mindig is tetted, ...”
„Kedves kisasszony”.
Te...!
Hálás vagyok, amiért a néhai úrnő üzenetét átadtad nekem.
Szóval felismertél?
Mindig is tudtam, ki vagy, és hálás voltam a történtekért.
Akkor miért nem vettél tudomást rólam?
Azzal, hogy ma segítettem a menekülésben, törlesztettem mindent, és a reggeli hóbor volt a kamat, amivel még tartoztam.
Ha jól számolom, immár egyikünk se tartozik a másiknak.
Úgy érted...
Jelenleg rejtőzködve kell élnem.
Hogy soha senki se tudhassa meg, hogy én voltam ott aznap az a cselédlány.
De aztán megjelentél te.
Vagyis nem akarsz többé találkozni velem?
Pontosan.
Azért jöttem, hogy ezt elmondjam neked.
Ha ismét megpróbálsz megtalálni, vagy ha megtudom, hogy mások előtt beszélsz rólam...
Akkor?
Akkor talán...
Meg kell, hogy öljelek.
Már az is bűn, hogy egyáltalán megszülettem.
Ha megölnél, nagyon sokan örömkönnyet hullajtanának érte.
Mindig is ez járt a fejemben.
Az ő szemszögükből nézve a halálom hasznos dolog volna, nem igaz?
Ha meghalok, egyetlen ember lenne ebben a birodalomban, aki megsiratna.
A barátod, aki veled volt?
Igen.
Nem halhattam meg, nehogy szomorúságot okozzak neki.
De ha eljön a napja, amikor úgy érzem, tényleg meg kell majd halnom, meg foglak majd kérni erre a szívességre.
Miről beszélsz?
Ha a te kezed által kellene meghalnom, nem haragudnék különösebben.
Ezennel felhatalmazlak rá, hogy bármikor megölhess.
Emiatt... továbbra is találkozni szeretnék veled.
Magyar felirat: Brigi (brigichan@hotmail.com)
Angol felirat: Viki.com
http://yisanprojekt.hu/
Ez egy ingyenes fansub, rajongóktól rajongóknak. Kereskedelmi forgalomba NEM hozható!
This is a FREE fansub. NOT for SALE!!! Get it for FREE @ d-addicts.com